УХВАЛА
13 січня 2025 року
м. Київ
справа № 523/17950/18
провадження № 51-4358ск23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року щодо нього,
установив:
Як вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2020 року ОСОБА_4 засуджено ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років і 6 місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. 
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років і 6 місяців із конфіскацією майна, яке є його власністю. 
На підставі положень ч. 5 ст. 72 цього Кодексу зараховано ОСОБА_4 у строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення за період з 29 січня 2019 року до дня набрання вироком законної сили у співвідношенні одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі. 
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 15 000 грн. 
Цим же виром ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є його власністю. 
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 10 000 грн.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 залишено без задоволення. 
Цією ж ухвалою апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 задоволено та вирок суду першої інстанції від 21 липня 2020 року в частині призначення основного покарання ОСОБА_6 змінено. Зокрема ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. 
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2023 року ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2020 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 змінено в частині призначеного покарання.
Призначено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, із конфіскацією належного йому на праві власності майна.
Виключено з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання суду на застосування при призначенні покарання ОСОБА_4 положень ст.70 КК України.
Призначено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років 6 місяців, із конфіскацією належного йому на праві власності майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 18 грудня 2023 року по 25 жовтня 2024 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
В іншій частині вирок суду залишено без змін.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
Порядок звернення з касаційною скаргою, її форма та зміст регламентовано КПК України. Статтею 429 цього Кодексу передбачено обов`язковість перевірки додержання скаржником вимог ст. 427 КПК України. Необхідність виконання їх обумовлена особливостями касаційної процедури, під час якої Суд перевіряє правильність застосування норм права і не наділений повноваженнями досліджувати докази, вирішувати питання про достовірність даних, ревізувати повноту розгляду та встановлені фактичні обставини справи.
У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається Судом у межах з урахуванням викладеного касатором обґрунтування позиції, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Тому до форми та змісту скарги законодавець у ст. 427 КПК установив чіткі вимоги, наслідком порушення яких і не виправлення допущених недоліків є повернення поданого звернення.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Однак у порушення п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі засуджений, хоч і вказує на невідповідність призначеного йому покарання, яке є явно несправедливим, проте не обґрунтовує таку свою позицію з огляду на ст. 414 КПК України. 
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень з підстав несправедливо призначеного покарання, особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно вказати на конкретні обставини, які, на її думку, свідчать про явну несправедливість покарання. 
Разом з тим, касатор не зазначає у чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення вимог КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Також у порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до скарги не додано копії оскаржуваних судових рішень.
Наявність зазначених вище недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 433 КПКУкраїни переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Слід зазначити, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги або шляхом подання додаткових документів, якщо скаржник у порушення вимог КПК України, не надав усіх документів, які мають подаватися разом із касаційною скаргою. 
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції у порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу  ОСОБА_4 без руху.
Встановити ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.  
У разі невиконання ухвали скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3