ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/28306/24
Провадження № 22-ц/820/360/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
               з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Стефанишина С.Л. від 18 грудня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
Представник відповідача до подачі зустрічного позову подав заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що позивачка не вказала все нажите сторонами майно за час шлюбу. За нею як за номінальним власником зареєстровані та придбані під час шлюбу об`єкти рухомого майна, зокрема, транспортні засоби: автомобіль КАМАЗ 55102 10850 (1991) року випуску, зареєстрований за нею 16.01.2020 року; автомобіль КАМАЗ 5410 10850 (1987 року випуску), зареєстрований за нею 06.01.2011 року; автомобіль ГКБ 8350 1988 року випуску, зареєстрований за нею 08.05.2009 року, автомобіль КАМАЗ 48143, самоскид, шасі НОМЕР_1 , 1990 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 , зареєстрований за нею 06.07.2011, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 06.07.2011; автомобіль IGLOPOL R42, н/причіп-рефрижератор–Е, шасі НОМЕР_4 , 1990 року випуску, д.н.з НОМЕР_5 , зареєстрований 07.11.2008, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 07.11.2008 року. 
Наведені обставини підтверджуються листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області на адвокатський запит за №80-10/2024 від 25.10.2024 року.
До 2013 року відомості про власників транспортних засобів до Реєстру не вносилися, а з 2013 року діє Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Так, в період до 2013 року подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбано транспортні засоби: автомобіль КАМАЗ 48143, Самоскид, шасі НОМЕР_1 , 1990 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 , що зареєстрований за позивачкою 06.07.2011 року, та автомобіль Марки IGLOPOL R42, Н/ПРИЧІП - НОМЕР_7 , шасі НОМЕР_4 , 1990 року випуску, д.н.з НОМЕР_5 , що зареєстрований за позивачкою 07.11.2008 року.
З цих підстав заявник просив накласти арешт та заборону відчуження дій на рухоме майно: автомобіль КАМАЗ 55102 10850 (1991) року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 16.01.2020 року; автомобіль КАМАЗ 5410 10850 (1987 року випуску), зареєстрований за ОСОБА_2 06.01.2011 року; автомобіль ГКБ 8350 1988 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 08.05.2009 року, автомобіль КАМАЗ 48143, самоскид, шасі НОМЕР_1 , 1990 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 06.07.2011 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 06.07.2011 року; автомобіль IGLOPOL R42, н/причіп-рефрижератор–Е, шасі НОМЕР_4 , 1990 року випуску, д.н.з НОМЕР_5 , зареєстрований 07.11.2008 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 07.11.2008 року. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №686/28306/24 відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як незаконну, та накласти арешт і заборону відчуження дій на рухоме майно. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність факту належності вказаних ним транспортних засобів  ОСОБА_2 . Ці обставини підтверджено повідомленням Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області, а також копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу. Вказане доводить факт реєстрації права власності позивачки на це рухоме майно, та придбання його під час шлюбу. Сторона позивача не надала жодних доказів переходу права власності від позивача до інших осіб. Пояснення представника позивача про те, що транспортні засоби продані по довіреності, свідчить саме про існування загрози порушення прав позивача за зустрічним позовом, має очевидний та об`єктивний характер зі сторони позивачки приховати це майно, уникнути можливості здійснення реальної оцінки його вартості.
У відзиві ОСОБА_2 просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення як необґрунтовану. Транспортні засоби, які зазначає відповідач, були придбані під час шлюбу, проте на цей час не належать позивачці - вказані автомобілі були відчужені (продані) третім особам ще під час перебування сторін у шлюбі шляхом надання відповідних довіреностей. 
В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів. 
Представниця ОСОБА_2 просила відхилити апеляційну скаргу як безпідставну. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід скасувати та частково задовольнити заяву.
Встановлено, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя (квартири, стоматологічного кабінету, магазину з стоматологічним кабінетом, та автомобіля BMW X3). Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 10.10.2024 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на вказане майно.
ОСОБА_1 до подачі зустрічного позову подав заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що позивачка не вказала все нажите сторонами майно за час шлюбу.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів, що вказані транспортні засоби на даний час належать на праві власності ОСОБА_2 , не встановлено реальної небезпеки, з якою невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів ОСОБА_1 у випадку подачі позову.
Проте з цими висновками не можна погодитися повністю, зважаючи на таке.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Аналогічні правові висновки містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність належності вказаних транспортних засобів на праві власності ОСОБА_2 є безпідставним – відомості про зареєстровані за ОСОБА_2 транспортні засоби надано відповідним територіальним органом з надання сервісних послуг МВС, який проводить державну реєстрацію транспортних засобів та їх облік. 
Право власності  ОСОБА_2 на автомобіль КАМАЗ 48143, самоскид, шасі НОМЕР_1 , 1990 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 , підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06.07.2011; на автомобіль IGLOPOL R42, н/причіп-рефрижератор–Е, шасі НОМЕР_4 , 1990 року випуску, д.н.з НОМЕР_5 , - копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 07.11.2008 року.
ОСОБА_2 не спростувала достатніми та допустимими доказами своє право власності на вказані транспортні засоби та відчуження їх на користь третіх осіб. 
       В свою чергу твердження позивачки про те, що транспортні засоби продані на підставі довіреності третім особам (що на її думку свідчить про перехід права власності) цілком свідчить про існування загрози порушення прав заявника в майбутньому.
       Заява ОСОБА_1 містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду – позивачка як власник автомобілів може в будь-який момент відчужити їх, що унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення зустрічного позову.
Зважаючи на характер спірних правовідносин сторін, апеляційний суд констатує, що невжиття такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав або інтересів ОСОБА_1 .
Разом з тим, заявник не надав достатні ідентифікуючі дані (номер шасі, реєстраційний номер автомобіля) щодо транспортних засобів КАМАЗ 55102 10850 (1991) року випуску, автомобіль КАМАЗ 5410 10850 (1987) року випуску, автомобіль ГКБ 8350 (1988) року випуску, що виключає можливість накладення арешту на ці транспортні засоби. 
З врахуванням наведеного оскаржувану ухвалу слід скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити частково. В порядку забезпечення позову накласти арешт на транспортні засоби, що належать на праві власності ОСОБА_2 :
- автомобіль КАМАЗ 48143, самоскид, шасі НОМЕР_1 , 1990 року випуску, д.н.з  НОМЕР_2 , та автомобіль IGLOPOL R42, н/причіп-рефрижератор - Е, шасі НОМЕР_4 , 1990 року випуску, д.н.з  НОМЕР_5 . В решті вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково. 
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) про забезпечення позову задовольнити частково.
В порядку забезпечення позову накласти арешт на транспортні засоби, що належать на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ):
- автомобіль КАМАЗ 48143, самоскид, шасі НОМЕР_1 , 1990 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 , зареєстрований 06.07.2011 року за ОСОБА_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;
- автомобіль марки IGLOPOL R42, н/причіп-рефрижератор - Е, шасі НОМЕР_4 , 1990 року випуску, д.н.з  НОМЕР_5 , зареєстрований за  ОСОБА_2 07.11.2008 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії  НОМЕР_6  від 07.11.2008 року. 
В решті вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 18 лютого 2025 року.

Судді                                                         Л.М. Грох

                                                                Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк