Справа № 464/2202/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю. 
Провадження № 33/811/902/24                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       26 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника – адвоката Теслюк Т.Ю., розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 квітня 2024 року,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 19.03.2024 о 10:11 год у м. Львові на вул. Пасічна, 154 Д, керуючи транспортним засобом марки «Citroen», р.н. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не переконалася в безпеці та здійснила зіткнення з транспортним засобом марки «Peugeot», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушила вимоги п.10.1 ПДР.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №508122 від 19 березня 2024 року відбувався без участі ОСОБА_1 30 квітня, на судове засідання не могла з`явитися за станом здоров`я сина, який в силу свого діагнозу потребує постійного догляду та супроводу на лікування , обстеження та реабілітацію. Поряд з тим, копію постанови судом першої інстанції не було скеровано, а з текстом такої та з мотивами прийнятого рішення ознайомилась лише 28 травня 2024 року при отриманні документів від страхової компанії.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що рішення судді першої інстанції незаконне й необґрунтоване, поставлене за результатами неповного, необ`єктивного дослідження всіх обставин справи та невірної оцінки доказів.
Звертає увагу на те, що з наявної схеми місця ДТП та характеру й локалізації пошкоджень транспортних засобів, а сам відсутності очевидних вм`ятин, вбачається, що жодних перестроювань з правої смуги руху у ліву смугу, у ході якої й відбулось зіткнення двох автомобілів  ОСОБА_1  не здійснювала, натомість контакт обох транспортних засобі відбувся в межах лівої смуги руху, ближче до розмітки 1.3, що свідчить про те, що в момент здійснення руху прямо в межах свої смуги, з увімкненим світловим показником повороту ліворуч з метою подальшого повороту в дозволеному місці, водій ОСОБА_2  здійснив заборонений п. 14.6 ПДР маневр обгону транспортного засобу  ОСОБА_1 , не переконавшись при цьому в безпечності свого руху, не дотримуючись безпечної дистанції й інтервалу , внаслідок чого і відбулось ДТП.
У судове засідання апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 та представник потерпілого Свистович Ю.П., будучи належним чином повідомлені про час, дату і місце судового засідання не з`явилися.
Заслухавши аргументи захисника-адвоката Теслюк Т.Ю., яка підтримала апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи, не проаналізував належним чином наявні в справі докази та не оцінив їх на предмет достатності для прийняття відповідного рішення, в цьому випадку - при накладені на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за інкриміноване їй адміністративне правопорушення.
В ході апеляційного розгляду справи за клопотанням захисника-адвоката Теслюк Т.Ю. постановою Львівського апеляційного суду від 05 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, було призначено автотехнічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз.
На виконання вищевказаної постанови суду 19 грудня 2024 року до суду надійшов Висновок експерта №2797-Е від 13 грудня 2024 року, складений судовим експертом Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз Придибою В.Т., який здійснений за двома варіантами – за поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
За результатами вказаної експертизи: 1(3). У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів водія автомобіля «Peugeot» ОСОБА_2 , при якій зіткнення відбулось під час перестроювання автомобіля «Citroen» з правої смуги у ліву, по якій в цей час рухався автомобіль «Peugeot», причини, які б, з технічної точки зору, не дали змоги водію автомобіля «Citroen» ОСОБА_1 дотримати вимог п.п. 10.1, 10.3, 1.10 (стосовно значення терміну «дати дорогу») ПДР і перед перестроюванням з правої смуги у ліву переконатися, що це буде безпечним, та дати дорогу автомобілю «Peugeot», що рухався по ній, і таким чином запобігти ДТП, не вбачається. У даній дорожній ситуації встановити наявність (чи відсутність) у водія автомобіля «Peugeot» технічної можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування гальмування (діючи відповідно до вимог п.1.3 ПДР) не надається можливим через відсутність необхідної для цього інформації, зокрема через відсутність даних про віддалення автомобіля «Peugeot» до місця зіткнення в момент виникнення небезпеки (в момент виїзду автомобіля «Citroen» на ліву смугу) та швидкість його руху в цей момент.
У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів водія автомобіля «Citroen» ОСОБА_1 , при якій зіткнення відбулось під час виконання водієм автомобіля «Peugeot» обгону керованого нею автомобіля «Citroen», причин, які б, з технічної точки зору, не дали змоги водію автомобіля «Peugeot» ОСОБА_2 дотримати вимог п.п.11.4, 14.6.е) ПДР і не здійснювати обгін на дорозі, що мала дві смуги для руху в одному напрямку, і таким чином запобігти ДТП, не вбачається. У такій дорожній ситуації можливість уникнути ДТП не залежала від дій водія автомобіля «Citroen» ОСОБА_1 . 
2(1). Встановлення відповідності дій водія автомобіля «Citroen» ОСОБА_1 вимогам п.10.1 ПДР, а саме встановлення того, чи переконалася вона перед початком маневру в його безпечності, виходить за межі компетенції автотехнічної експертизи.
3(4). У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів водія автомобіля «Peugeot» ОСОБА_2 , при якій зіткнення відбулось під час перестроювання автомобіля «Citroen» з правої смуги у ліву, по якій в цей час рухався автомобіль «Peugeot», встановити відповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п.12.3 ПДР (стосовно своєчасності застосування гальмування) не надається можливим через відсутність необхідної для цього інформації, зокрема через відсутність даних про віддалення автомобіля «Peugeot» до місця зіткнення та швидкості його руху в момент виникнення небезпеки для руху.
У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів водія автомобіля «Citroen» ОСОБА_1 , при якій зіткнення відбулось під час виконання водієм автомобіля «Peugeot» обгону керованого нею автомобіля, дії водія автомобіля «Peugeot», який здійснював обгін на дорозі, що мала дві смуги для руху в одному напрямку, не відповідали вимогам п.п. 11.4, 14.6.е) ПДР. 
4(2).У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів водія автомобіля «Peugeot» ОСОБА_2 , дії водія автомобіля «Citroen» ОСОБА_1 , яка при перестроюванні у ліву смугу не дала дорогу автомобілю «Peugeot», що рухався в попутному напрямку по цій смузі, не відповідали вимогам п.10.3 ПДР. У такій дорожній ситуації встановити відповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п.12.3 ПДР (стосовно своєчасності застосування гальмування) не надається можливим через відсутність необхідної для цього інформації. 
У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів водія автомобіля «Citroen» ОСОБА_1 , дії водія автомобіля «Peugeot» ОСОБА_2 , який здійснював обгін на дорозі, що мала дві смуги для руху в одному напрямку, не відповідали вимогам п.п.11.4, 14.6.е) ПДР. У такій дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Citroen» ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б перебували в причинному зв`язку з фактом ДТП. 
5(5). Оскільки дорожня обстановка, яка склалась безпосередньо перед ДТП, однозначно не задана, то відповідно і однозначно встановити, з технічної точки зору, причину ДТП не надається можливим.
У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів водія автомобіля «Peugeot» ОСОБА_2 , однією з причин даної ДТП стали дії водія автомобіля «Citroen» ОСОБА_1 , яка при перестроюванні у ліву смугу не дала дорогу автомобілю «Peugeot», що рухався в попутному напрямку по цій смузі. У такій дорожній ситуації встановити відповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 12.3 ПДР (стосовно своєчасності застосування гальмування) і їх причинний зв`язок з фактом ДТП не надається можливим через відсутність необхідної для цього інформації. 
У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів водія автомобіля «Citroen» ОСОБА_1 , причиною ДТП стали дії водія автомобіля «Peugeot» ОСОБА_2 який здійснював обгін на дорозі, що мала дві смуги для руху в одному напрямку.
Аналізуючи вищевказаний висновок експерта №2797-Е від 13 грудня 2024 року, суд апеляційної інстанції вважає, що проведеною експертизою фактично припущено можливість настання дорожньо-транспортної пригоди як за версією  ОСОБА_1 , та і за версією  ОСОБА_2 , однак за жодної з них проведеною експертизою не можливо встановити порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР, який ставиться їй у провину.
Разом з цим, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.
На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом», чому суд першої інстанції належної оцінки не надав.
Викладене свідчить про те, що суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є такими, що суперечать фактичним обставинам.
З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

       поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 квітня 2024 року.
       Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задоволити.
       Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя          М.Ф.Романюк