ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/25453/23
Провадження № 22-ц/820/229/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом  ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної військової адміністрації, третя особа – Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Хмельницької районної військової адміністрації (далі – Управління) про відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_1  зазначив, що в лютому 2023 року він як особа з інвалідністю 3 групи двічі звертався до Управління із заявами про видачу довідки для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, проте йому було відмовлено. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року визнано протиправними дії Управління та зобов`язано його видати позивачу таку довідку. Внаслідок протиправних дій і бездіяльності Управління позивачу завдано моральної шкоди. Він зазнав душевних страждань і приниження, переніс негативні емоції та незручності, відчув психологічні напруження та розчарування, вживав додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права. Розмір завданої йому моральної шкоди склав 10 000 грн.
За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на свою користь 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Суд ухвалою від 16 вересня 2024 року залучив Державну казначейську службу України до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2024 року, в якому ухвалою від 13 листопада 2024 року виправлено описку, в позові відмовлено.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави за завдані йому збитки. Зокрема ОСОБА_1 не надав доказів про заподіяння йому відповідачем як представником держави моральної шкоди, а також про причинний зв`язок між протиправними діями відповідача та заподіяними збитками позивачу.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок протиправних дій і бездіяльності Управління позивачеві завдано моральної шкоди. Невідповідність дій органу державної влади встановлена рішенням суду, у свою чергу, відповідач не довів відсутність своєї вини у спричиненні шкоди позивачу. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував відповідні норми чинного законодавства та правові висновки Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Управління просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.
Державна казначейська служба України не висловила своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

8 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою про видачу довідки, що є підставою для надання інвалідам, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, пільг, встановлених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та іншими актами законодавства.
Разом із заявою позивач подав копію паспорта громадянина України, копію довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності та кольорову фотографію.
Листом №61 від 9 лютого 2023 року Управління відмовило ОСОБА_1 у видачі довідки з посиланням на те, що він не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, як одержувач державної соціальної допомоги.
16 лютого 2023 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до Управління за довідкою для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, у зв`язку із встановленням йому 3 групи інвалідності.
Листом №21-402 від 21 лютого 2023 року Управління повторно відмовило ОСОБА_1 у видачі довідки, вказавши на відсутність підстав для видачі такої довідки.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/3357/23 від 20 червня 2023 року визнано протиправними дії Управління та зобов`язано його видати ОСОБА_1 довідку для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (частина перша та друга).
За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В силу частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Як передбачено частиною першою статті 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.
У справі відсутні належні та допустимі докази того, що внаслідок відмови Управління видати ОСОБА_1 довідку для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, останньому завдано моральної шкоди.
Така відмова, яка у подальшому була визнана судом протиправною, не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Факт завдання потерпілому такої шкоди має бути обов`язково підтверджений об`єктивними доказами.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед ним за завдані збитки, а тому позов є необґрунтованим.
Твердження ОСОБА_1 про доведеність вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є помилковими.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 22 січня 2020 року (справа №560/798/16-а) та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26 квітня 2023 року (справа №227/4691/21), щодо права особи на відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та їх посадовими особами, є безпідставними, оскільки в цих справах і справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини.
Так, за обставинами названих справ, у яких Верховний Суд висловив правову позицію, факт завдання органом державної влади та посадовою особою органу державної влади потерпілому моральної шкоди, як і склад цивільного правопорушення в цілому, був доведений, у той час як у справі, що переглядається судом апеляційної інстанції, ця обставина не підтверджується належними та допустимими доказами.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Стефанишин С.Л.        
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 30