ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/230/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №697/410/24 Категорія: 310020000 	Колісник Л. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       05 лютого 2025 року                                                                                                 м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Василенко Л.І., Сіренко Ю.В.	

       розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.10.2024 (повний текст складено 08.11.2024, суддя в суді першої інстанції Колісник Л.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, 

в с т а н о в и в :

у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Канівського міськрайонного суду від 24.12.2021 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття з розподіленням між ними в рівних частках. Позивач також просить зменшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 до досягнення донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку (що стягуються згідно рішення суду від 24.11.2023) до 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що на даний час перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб.
Указав, що при винесенні останнього рішення про стягнення з нього аліментів судом не було враховано наявність у позивача неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від першого шлюбу. На даний час відрахування на аліменти з його заробітної плати складають 3/4 частини всіх його доходів, що є підставою для зменшення їх розміру.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.10.2024 позов задоволено частково та зменшено розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 у справі № 697/2088/23 на користь ОСОБА_3 на її утримання з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) до 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У задоволенні позову в іншій частині – відмовлено.
Суд вказав, що позивачем доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, проте не обґрунтовано наявності підстав для перегляду розміру аліментів, які стягуються на утримання його дітей.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач засобами поштового зв`язку 10.12.2024 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, необґрунтованість рішення, просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. 
Зазначає, що змінився його сімейний стан – було розірвано другий шлюб із ОСОБА_3 та стягнуто аліменти рішенням суду у справі №697/2088/23 на її утримання та дитини, народженої у даному шлюбі. Указана обставина за нормами СК України є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Судове рішення про стягнення аліментів не враховувало наявності у позивача дитини від попереднього шлюбу. Суд не врахував рекомендації Пленуму ВСУ щодо розміру аліментів, які стягуються на кількох дітей. Виплати аліментів на дітей істотно перевищують прожитковий мінімум, встановлений для осіб відповідного віку. Один і той самий склад суду приймав рішення про стягнення з позивача аліментів, отже відповідний суддя мав знати про всіх дітей позивача. суд некоректно послався на практику ВС, адже в тих справах розмір аліментних відрахувань не перевищував 50 % доходу платника. 
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про зменшення розміру аліментів. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що рішенням Канівського міськрайонного суду від 24.12.2021 у справі № 697/2007/21 стягнуто аліменти із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.10.2021 і до повноліття дитини (а.с.8).
Заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 у справі № 697/2088/23 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з 25.09.2023 і до досягнення донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9-14).
Згідно з довідкою від 07.05.2024 № 21/2-1239, виданою військовослужбовцю СБУ ОСОБА_1 , його забезпечення за період із січня до квітня 2024 року складає 179240,00 грн. (а.с.30).
Відповідно до звітів про здійснені відрахування та виплати СБУ відносно ОСОБА_1 № 21/2-1237, № 21/2-1236, №21/2-1238 від 07.05.2024 за період з 01.01.2024 по 30.04.2024 із його заробітної плати утримані та перераховані грошові кошти на користь ОСОБА_3 по 1/4 частині за виконавчими листами № 73524700, № 73525245 від 07.12.2023 у сумі по 36072,04 грн. за кожним із них, та на користь ОСОБА_2 за виконавчим листом №697/2007/21 від 28.12.2021 у сумі 42410,63 грн., в т.ч. борг (а.с.31-33).
Позивач у цій справі порушує перед судом питання про зменшення розміру аліментів, визначених рішеннями судів від 24.12.2021 та від 24.11.2023, що стягуються з нього на утримання двох дітей від різних шлюбів та колишньої дружини до досягнення дитиною трирічного віку.
Підставами для перегляду розміру аліментів є зміна його сімейного становища, а саме – народження дитини в іншому шлюбі на яку стягнуто аліменти та наявність колишньої дружини, яка теж від позивача отримує аліменти за рішенням суду.
Указане питання має таку правову регламентацію.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Таким чином платник аліментів вправі звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру у випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення їх розміру. 
Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. 
Відповідно до статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положень статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; частини 3 статті 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Отже сплата аліментів, як спосіб участі батьків в утриманні дитини, має на меті забезпечити її існування та розвиток. Таким чином при вирішенні питань щодо стягненні аліментів враховуються, в тому числі, і інтереси дитини.
Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
У аспекті викладеного вище нормативно-правового регулювання, враховуючи надані позивачем докази та його аргументи, викладені як у позовній заяві, так і апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що ним не було доведено наявності підстав щодо зменшення розміру аліментів, що стягуються на малолітніх дітей.
Так вимоги позивача обґрунтовуються посиланнями на зміну його сімейного становища – народження у другому шлюбі дитини (в подальшому розірваному) та послідуюче стягнення на неї та на колишню дружину аліментів згідно заочного рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 у справі № 697/2088/23.
Однак самі по собі такі обставини не можуть бути єдиною імперативною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей без доведення того, що матеріальне становище платника аліментів не дозволяє йому їх сплачувати у раніше визначеному розмірі – правовий висновок ВС у постановах № 565/2071/19 від 16.09.2020 та № 715/2073/20 від 28.05.2021.
При цьому при розгляді справи за позовом про стягнення аліментів на другу дитину та дружину ОСОБА_1 мав можливість доводити суду про наявність інших утриманців (дитини від першого шлюбу) чим, однак, не скористався.
Фактично ОСОБА_1 погодився з розміром аліментів, стягнутим рішенням суду у справі № 697/2088/23, адже заяви про перегляд заочного рішення, як і апеляційної скарги на нього не подавав.
Аргументи позивача у цій справі про зменшення розміру аліментів стосуються встановлення обставин, які мали б значення при вирішення спору в іншій справі № 697/2088/23 про стягнення з нього аліментів на другу дитину, так як стосуються визначення можливого розміру аліментів, а не є підставою для подальшого їх зменшення з огляду на неврахування наявності у платника аліментів інших утриманців.
Відтак зміни сімейного стану після ухвалення у листопаді 2023 року рішення суду у справі № 697/2088/23 позивачем доведено не було, що спростовує його апеляційні доводи про протилежне.
Аргументи скаржника про те, що суд не врахував рекомендації Пленуму ВСУ щодо розміру аліментів, які стягуються на кількох дітей, як і про те, що виплати аліментів на дітей істотно перевищують прожитковий мінімум, встановлений для осіб відповідного віку, за відсутності доведення законодавчо визначених підстав для зменшення розміру аліментів (зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я платника аліментів – ст. 192 СК України) не можуть бути покладені в основу вирішення спору у справі.
При цьому доказів істотного погіршення матеріального стану позивача з моменту ухвалення останнього рішення суду про стягнення аліментів, який би не давав можливості здійснювати виплати на утримання дітей у раніше визначеному розмірі, позивачем доведено не було.
Посилання скаржника на те, що один і той самий склад суду приймав рішення про стягнення з позивача аліментів, отже відповідний суддя мав знати про всіх дітей позивача, за відсутності волевиявлення сторони щодо з`ясування таких обставин та заперечень проти заявлених позовних вимог не можуть свідчити про помилковість вирішення спору у цій справі про зменшення розміру аліментів, адже фактично стосуються обґрунтованості вирішення позовних вимог у іншій справі № 697/2088/23.
Скаржнику слід врахувати, що за приписами ч.1 ст.13 УПК України, що регламентує принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Отже без відповідного волевиявлення сторони справи щодо наявних у неї процесуальних прав, зокрема, заперечувати проти позовних вимог (ч.1 ст.43 ЦПК України), суд позбавлений можливості вважати про наявність таких заперечень чи необхідність встановлення фактичних обставин, якими їх обґрунтовано.
За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак висновки районного суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи позивача стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом першої інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції.     
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.10.2024 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
       Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.10.2024 у даній справі– залишити без змін.
Судові витрати у виді судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 05.02. 2025.

Суддя-доповідач         
       
Судді