ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 березня 2025 року           справа №200/6880/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року (головуючий суддя І інстанції Лазарєв В.В.), складеного в повному обсязі 08 листопада 2024 року, у справі № 200/6880/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                                           ВСТАНОВИВ:          

До Донецького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить: 
1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області при розгляді заяви  про призначення пенсії від 03.01.2024 року, щодо ненарахування пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та неврахування заробітної плати за весь період страхового стажу, тобто до 31.12.2023 року.
2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити пенсію  починаючи з 03 січня 2024 року, відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", здійснивши обчислення пенсії з врахуванням заробітної плати з 01.07.2000 року по 31.12.2023 рік.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не застосування при призначенні пенсії ОСОБА_1 ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці та неврахування заробітної плати з 01 жовтня 2022 року до 31 грудня 2023 року. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03 січня 2024 року відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці", з врахуванням заробітної плати з 01 жовтня 2022 року до 31 грудня 2023 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що позивачу призначено пенсію з урахуванням Донецького окружного адміністративного суду №200/1062/24.
Вказує, що зміст мотивувальної й резолютивної частин рішення суду конкретизує встановлені судом зобов`язання, в межах яких органи Пенсійного фонду України виконують рішення суду.
Окрім того, при призначенні пенсії позивачу враховано заробітну плату за період з 01.07.2000 по 30.06.2022 (з якої сплачено страхові внески згідно довідки за формою ОК-5).
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту громадянина України.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року по справі №200/1065/24  зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.01.2024 про призначення пенсії, із зарахуванням до його страхового періоду з 01.07.2022 ро 31.12.2023 та його пільгового стажу періоду з 01.07.2022 по 03.01.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року по справі № 200/1853/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 та Постановою № 202 періоди з 01.09.1998 року по 12.04.2002 року, з 06.11.2002 року по 19.04.2004 рік, до страхового стажу період з 01.01.2004 року по 19.04.2004 року.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 року у справі 200/1853/24 роз`яснено, що призначення пенсії ОСОБА_1 необхідно здійснити з 03.01.2024 року, що відповідає змісту абзацу 3 резолютивної частини рішення по справі № 200/1065/24.
Рішенням УПФ № 056650009611 від 02.08.2024 про перерахунок пенсії, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду, позивачу призначено пенсію без урахування ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». 
Рішенням УПФ № 056650009611 від 07.10.2024 про перерахунок пенсії, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду, позивачу призначено пенсію з 03.01.2024 року без урахування ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Згідно листа УПФ від 09.09.2024 року № 24204-21849/Ж-02/8-0500/24 позивачу призначено пенсію з 17.07.2024, а саме з дати набрання законної сили рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі № 200/1853/24. При розрахунку середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії врахована заробітна плата за даними персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 по 30.09.2022 відповідно до даних про сплату страхових внесків, що наявні в індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (Форма ОК-5). 
Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03 січня 2024 року відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці", з врахуванням заробітної плати з 01 жовтня 2022 року до 31 грудня 2023 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.
Згідно ст. 1 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI), який набрав законної сили 16 вересня 2008 року, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей. 
Згідно ст. 8 цього Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до п. 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом
Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону № 345-VI дія ст. 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія Закону № 345-VI поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей, зокрема, й тих, що здійснюють добування уранових руд та інших підземних робіт.
Пільговий стаж позивача за Списком № 1 більше 15 років, що не є спірним між сторонами.
Однак, відповідач обчислив розмір пенсії позивача без урахування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», посилаючись на те, що в рішення суду не містило зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію із застосуванням ст. 8 Закону № 345-VI та абз.3 ч.1 ст.28 Закону № 1058-IV.
Суд вважає такі доводи неприйнятними, оскільки відсутність у судовому рішенні визначення обов`язку відповідача обчислити розмір пенсії з урахуванням положень цього закону не перешкоджає відповідачу діяти відповідно до вимог законодавства України.
Відтак, судами встановлено наявність у позивача пільгового стажу за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, більш ніж 15 років, отже позивач має право на обчислення розміру пенсії із застосуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача обчислити пенсію з врахуванням заробітної плати з 01.07.2000 року по 31.12.2023 рік, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. […].
Відповідно до ст. 41 Закону № 1058-ІV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування; 3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи зі здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої ч. 3 ст. 24 цього Закону.
Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону № 1058-ІV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пп.1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до ч. 6ст. 20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
При цьому згідно з ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-ІV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг) (ч. 6 ст. 20).
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 10 ст. 20).
Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, яке здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Аналіз наведених нормативно-правових приписів свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну сплату або сплату не в повному обсязі страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Отже, не виконання роботодавцем позивача (з жовтня 2022 року по грудень 2023 року) обов`язку зі своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача належної соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Верховним Судом неодноразово наголошувалось, що особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків (постанови від 17 липня 2019 року у справі № 144/669/17, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а, від 30 грудня 2021 року у справі № 348/1249/17, від 11 жовтня 2023 року у справі № 340/1454/21).
Таким чином, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків за періоди з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2023 року не може бути підставою для неврахування фактичної (реальної, а не в «нульовому» значенні) заробітної плати позивача при розрахунку розміру призначеної йому з 03 січня 2024 року пенсії.
Вказаний висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 607/1967/17.
За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Разом з цим, з розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії вбачається, що при призначенні позивачу пенсії не була врахована заробітна плата тільки за період з 01 жовтня 2022 року до 31 грудня 2023 року.
Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача обчислити пенсію з врахуванням заробітної плати з 01.07.2000 року до 30.09.2022 року задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).                    
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі № 200/6880/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 19 березня 2025 року.

Судді                                                                                                А.В. Гайдар
                                                                                                              Е.Г. Казначеєв
                                                                                                    І.Д.Компанієць