ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року	Львів	Справа № 380/7110/24 пров. № А/857/24816/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного  управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року (ухвалене головуючим – суддею Ланкевич А.З. у м. Львів) у справі № 380/7110/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство внутрішніх справ про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
                                                          ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Головного  управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, щодо неприйняття рішення по матеріалах заяви позивача;
визнати протиправними дії Головного  управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо повернення заяви і документів і неприйняття рішення (висновку) про призначення одноразової грошової допомоги;
зобов`язати Головне  управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно розглянути питання та прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги позивачеві і належним чином підготувати (оформити) та скерувати до Міністерства внутрішніх справ України в установлений законом строк висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги та всі необхідні документи, передбачені Порядком №850 та умовами призначення і виплати, у зв`язку із встановленням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що в період з 1983 року проходив службу в органах внутрішніх справ. За результатами обстеження Львівським обласним Центром МСЕК йому визначено ступінь втрати працездатності 35%, що підтверджується довідкою №005938 від 04.04.2006. Згідно свідоцтва про хворобу №367 від 30.12.2005, захворювання – так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Вказав, що звернувся до ГУ МВС України у Львівській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з часткової втратою працездатності без установлення інвалідності, проте така разом з доданими до неї матеріалами була повернута відповідачем без прийняття рішення. Позивач з такими діями відповідача не погоджується та вважає, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак у цьому випадку жодного рішення за документами позивача прийнято не було, що свідчить про порушення його прав, оскільки повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, Порядком №850, не передбачено.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо повернення на доопрацювання документів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності та неподання МВС України висновку щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з вимогами Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно розглянути заяву із пакетом документів, поданих ОСОБА_1 , та підготувати висновок щодо виплати або відмови у виплаті грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з вимогами Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що предметом оскарження є дії ГУ МВС України у Львівській області щодо повернення на доопрацювання документів та неподання МВС України висновку щодо виплати грошової допомоги. Отже, у спірній ситуації правильним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву із пакетом документів, поданих позивачем, та підготувати висновок щодо призначення або відмову у призначенні грошової допомоги, як передбачено Порядком №850. В протилежному випадку, може скластись ситуація, за якої відповідач не зможе виконати судове рішення у цій справі, що, у свою чергу, означитиме про неефективний спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , у період з 1983 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Згідно Свідоцтва про хворобу №367 від 30.12.2005, виданого військово-лікарською комісією УМВС України у Львівській області, встановлено, що захворювання позивача пов`язане проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії ЛВА-3 №005938 від 04.04.2006 року, позивачу встановлено ступінь втрати працездатності – 35%.
З метою отримання одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до ГУ МВС України у Львівській області із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з часткової втратою працездатності без установлення інвалідності.
Листом ГУ МВС України у Львівській області від 17.11.2023 №К-183/Огд/31/01-2023 повідомлено позивачеві, що Порядок та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, не поширюють свою дію на працівників податкової міліції, а регулюють виключно порядок нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції. Як з`ясовано при розгляді звернення, ОСОБА_1 проходив службу та був звільнений з посади старшого інспектора з ОД відділу оперативного з реагування УПМ ДПА у Львівській області. Одночасно повідомлено, що до 01.01.2007 нарахування та виплата страхових сум проводилася страховиком, уповноваженим для здійснення цього виду страхування (НАСК «Оранта»), відповідно до Положення про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 №59. Враховуючи те, що ОСОБА_1 отримав 35% втрати професійної працездатності - 04.04.2006 року (довідка МСЕК №005938) проведенням виплат страхових сум займалась НАСК «Оранта», а не МВС. У зв`язку із цим, Ліквідаційна комісія ГУ МВС України у Львівській області згідно з Порядком №850 не має повноважень вчиняти будь-які дії з порушеного питання, тому матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто як такі, що не відповідають вимогам законодавства.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо повернення на доопрацювання заяви та документів позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з часткової втратою працездатності без установлення інвалідності та неподання до МВС України висновку щодо виплати грошової допомоги, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII; (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до ч.1 ст.97 якого одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з абз.абз.2, 3 п.15 Розділу XI «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №580-VIII, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Вказаними абзацами пункт 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII доповнено згідно із Законом №900-VIII від 23.12.2015, який прийнято з метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей, реалізації конституційних принципів рівності, справедливості, пропорційності й недискримінаційності під час унормування Законом соціального й правового захисту як поліцейських, так і колишніх працівників міліції, у тому числі пенсіонерів, інвалідів, а також членів їх сімей, інших осіб.
До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами ст. 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850(далі - Порядок № 850).
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Кабінетом Міністрів Української РСР постановою від 29.06.1991 № 59 затверджено Положення про порядок і умови державного обов`язкового страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України (далі також Положення № 59, яким визначено порядок і умови проведення страхових виплат, передбачених законом у разі настання подій, вичерпний перелік яких наведено в законі, встановлено критерії визначення розміру відшкодування в залежності від ступеня втрати працездатності в межах граничної суми, встановленої цією нормою закону. Визначено особу страховика - Національну акціонерну страхову компанію «Оранта» (до 2005 року на підставі безпосередньо положень цієї постанови, а з 2005 року - згідно з результатами проведених тендерів) за рахунок цільових бюджетних коштів, які йому перераховувалися МВС України.
Законом України від 03.11.2006 № 328-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб», який набрав чинності з 01.01.2007, внесено зміни до Закону України «Про міліцію», зокрема, статтю 23 даного Закону викладено в наступній редакції: у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Тобто, з 01.01.2007 інститут обов`язкового державного особистого страхування працівників міліції ліквідовано, на заміну йому було запроваджено інститут компенсаційних виплат у вигляді одноразової грошової допомоги працівникам міліції у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного йому під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
На виконання цієї норми права Кабінетом Міністрів України 12.05.2007 було прийнято постанову, якою затверджено Порядок № 707 та визнано таким, що втратило чинність Положення № 59.
Пунктом 2 Порядку № 707 установлено, що виплати згідно з цією постановою здійснюються з 1 січня 2007 року за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ.
Міністерству внутрішніх справ України доручено завершити виплату страхової суми та одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, що повинні бути нараховані до 1 січня 2007 року (пункт 3 Порядку № 707).
Згідно ч.ч.2, 3 Порядку №707, виплати згідно з цією постановою здійснюються з 1 січня 2007 року за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ. Міністерству внутрішніх справ необхідно завершити виплату страхової суми та одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, що повинні бути нараховані до 1 січня 2007 року.
Тобто, працівники міліції, які до 12.03.2015 набули право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону №565-ХІІ, отримують таку допомогу в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707, а ті працівники міліції, які таке право набули після 12.03.2015 року, отримують одноразову грошову допомогу в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.
Колегія суддів наголошує, що станом на момент звільнення позивача із займаної посади, встановлення йому ступеня втрати працездатності (04.04.2006 року) та до 12.05.2007 року, процедура виплати працівникам міліції одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону №565-ХІІ була передбачена Положенням про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України №59 від 29.06.1991 зі змінами і доповненнями (далі - Положення №59).
Як підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у жовтні 2023 року, тобто в період коли процедура виплати такої допомоги була врегульована Порядком №850, відтак розгляд його звернення відповідач мав проводити з урахуванням чинних на цей час норм законодавства. 
Судом першої інстанції вірно зазначено, що передбачене ст.23 Закону №565-ХІІ право працівника міліції на отримання одноразової грошової допомоги у відповідному розмірі зберігалось протягом усього часу дії цієї норми Закону, однак механізм нарахування та порядок виплати такої одноразової грошової допомоги був врегульований різними нормативними актами Кабінету Міністрів України, в залежності від дати виникнення цього права та звернення працівника міліції за отриманням такої виплати.
Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).
Згідно з п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до п. 7 Порядку № 850, Працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції (п. 8 Порядку № 850).
У свою чергу, згідно з п. 9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
З урахуванням наведеного, передумовою отримання особою одноразової грошової допомоги, є звернення до уповноваженого органу, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо виплати грошової допомоги, який направляється МВС для прийняття відповідного рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги.
Отже, Порядком № 850 передбачено прийняття, за результатами розгляду документів, рішень про призначення або про відмову у призначенні грошової допомоги.
Надаючи правову оцінку діям відповідача, щодо розгляду документів позивача стосовно призначення одноразової грошової допомоги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, листом ГУ МВС України у Львівській області від 17.11.2023 року №К-183/Огд/31/01-2023 повідомлено позивачеві, що Порядок та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, не поширюють свою дію на працівників податкової міліції, а регулюють виключно порядок нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції. Як з`ясовано при розгляді звернення, ОСОБА_1 проходив службу та був звільнений з посади старшого інспектора з ОД відділу оперативного з реагування УПМ ДПА у Львівській області. Одночасно повідомлено, що до 01.01.2007 року нарахування та виплата страхових сум проводилася страховиком, уповноваженим для здійснення цього виду страхування (НАСК «Оранта»), відповідно до Положення про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року №59. Враховуючи те, що ОСОБА_1 отримав 35% втрати професійної працездатності - 04.04.2006 року (довідка МСЕК №005938) проведенням виплат страхових сум займалась НАСК «Оранта», а не МВС. У зв`язку із цим, Ліквідаційна комісія ГУ МВС України у Львівській області згідно з Порядком №850 не має повноважень вчиняти будь-які дії з порушеного питання, тому матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто як такі, що не відповідають вимогам законодавства.
Суд наголошує, що повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги Порядком № 850 не передбачено, що свідчить про протиправність дій відповідача.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що лист ГУ МВС України у Львівській області від 17.11.2023 року  №К-183/Огд/31/01-2023 не може вважатися рішенням в розумінні пункту 9 Порядку №850, оскільки ним не вирішено питання призначення чи відмови у призначенні грошової допомоги, а протиправно повернуто матеріали на доопрацювання.
Крім того, апеляційний суд вказує, що відповідно до пункту 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:
- учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;
- учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);
- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Колегія суддів зауважує, що вищенаведені підстави є вичерпними і не підлягають розширеному тлумаченню.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що таких обставин відповідачам при розгляді документів позивача не встановлено.
Враховуючи наведене вище колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що компетенція керівника органу внутрішніх справ обмежується реєстрацією поданих заявником документів та підготовкою висновку щодо виплати грошової допомоги, що є проміжним етапом у процедурі призначення грошової допомоги, а МВС України в питанні призначення одноразової грошової допомоги обмежується – прийняттям одного з двох рішень: про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в призначенні такої допомоги (за наявності підстав, визначених п.14 Порядку №850), а тому з метою захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву із пакетом документів, поданих позивачем, та підготувати висновок щодо призначення або відмову у призначенні грошової допомоги, відповідно до Порядку №850.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                   ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного  управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі № 380/7110/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар