УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/4452/24 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П. 
Номер провадження №33/4805/18/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Пашинської А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 02 липня 2024 року о 13-12 год по вул. Корольова в м. Коростень керував транспортним засобом автомобілем - марки «Шкода Фабія», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння рук, звуження зіниць очей, зміна забарвлення шкіри обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі Коростенській ЦМЛ водій відмовився під запис на портативний відео реєстратор, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що матеріали справи не містять доказів керування ним автомобіля, оскільки він перебував у транспортному засобі як пасажир, а за кермом була інша особа похилого віку. Вказав, що наркотичних засобів ніколи не вживав, а відмовився від проходження огляду у зв`язку з неналежним роз`ясненням працівниками поліції йому прав та процедури, що порушило його право на захист. Ознаки сп`яніння, зазначені працівниками поліції, не підтверджуються відеозаписами. Крім того, з відеозаписів не вбачається складення адміністративних матеріалів у його присутності. Вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина - недоведена.
Одночасно, ОСОБА_1 вказав, що не мав можливості оскаржити постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у межах встановленого законом строку, оскільки копію останньої отримав через засоби поштового зв`язку 06 листопада 2024 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до районного суду із пропуском встановленого законом строку 13 листопада 2024 року. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, у зв`язку з тим, що доводи скаржника щодо поважності причини пропуску строку узгоджуються із матеріалами справи, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Пашинської А.П., які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, доходжу наступного висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як  слідує  з  матеріалів  справи  ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 760223 від 02 липня 2024 року; розпискою про роз`яснення прав, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до закладу охорони здоров`я Коростенської ЦМЛ за виявленими у водія ОСОБА_1 ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння рук, звужені зіниці очей, зміна забарвлення шкіри обличчя), від проходження огляду відмовився; рапортом поліцейського Коростенського РУП старшого лейтенанта поліції Володимира Бігуна від 02 липня 2024 року; розпискою щодо передачі керування особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2522320 від 02 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; відеозаписом фіксації правопорушення та оформлення адміністративних матеріалів.
Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер поліцейський вбачається, що працівники поліції біля автомобіля «Шкода Фабія», державний номер НОМЕР_1 , встановили особу ОСОБА_1 повідомили про порушення ним правил дорожнього руху та склали постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Разом з тим, працівник поліції зауважив на наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння, а саме: звужених зіниць очей, що ОСОБА_1 заперечив, пояснив, що наркотичні речовини не вживає, щойно прокинувся. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 однозначно та категорично відмовився, мотивуючи це зайнятістю. Разом з тим, поліцейський роз`яснив водію наслідки відмови від проходження огляду та складення відповідного протоколу й матеріалів, які в подальшому направляються до суду. Протокол про адміністративне правопорушення разом із іншими матеріалами за ч. 1 ст. 130 КУпАП надали ОСОБА_1 на ознайомлення, які він підписав, у письмових поясненнях зазначив, що до медичного закладу не має змоги поїхати у зв`язку із сімейними обставинами. Водія від керування транспортним засобом відсторонили. 
Твердження ОСОБА_1 , що матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом опосередковано спростовуються відеозаписами. Так, жодних заперечень чи пояснень щодо перебування за кермом його автомобіля іншої особи від скаржника не надходило, а факт керування транспортним засобом ОСОБА_1  підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення на нього за порушення ПДР за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зі змістом даної постанови  ОСОБА_1 ознайомився без будь-яких заперечень, про що свідчить його особистий підпис та відповідна відмітка. Доказів щодо скасування останньої матеріали справи не містять. У даному випадку, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 роз`яснені мотиви зупинки, а тому його подальші дії регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля. Крім того, у своїх поясненнях скаржник зазначав, що не заперечує, що порушив, оскільки розмовляв за кермом із дружиною по телефону, а також відмову від проходження огляду у медичному закладі мотивував зайнятістю та необхідністю завезти скутер до батьків. Разом з тим, згідно відеозапису, інших осіб у автомобілі або поряд з ним не було.
Таким чином, апеляційний суд вважає встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 02 липня 2024 року о 13-12 год в м. Коростені по вул. Корольова, що узгоджується із відеозаписами з портативних нагрудних камер поліцейських. 
Апеляційний суд звертає увагу, що хоча ОСОБА_1 заперечив вживання ним наркотичних засобів, проте у ході спілкування із працівниками поліції пояснював, що курив вчора, а коли вживає – за кермом не їздить. 
Зазначені вище докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, а відеозапис відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та вимогам ст. 251 КУпАП. 
Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейські діяли з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.
Працівники поліції зауважили водію на звужені зіниці очей, що є однією із ознак наркотичного сп`яніння як підставу для вимоги про проходження відповідного огляду.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим,  що він дійсно мав ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що підтверджується вищевказаними відеозаписами. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи щодо недоведеності факту присутності ОСОБА_1 під час складення адміністративних матеріалів, оскільки такі суперечать відеозаписам з бодікамери поліцейського.
Аргументи ОСОБА_1 щодо не роз`яснення працівниками поліції прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, спростовуються відміткою про це у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №760223 від 02 липня 2024 року, постанові серії ЕНА №2522320 від 02 липня 2024 року та його розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Зазначене не призвело до неможливості останнього скористатися наданими йому законом правами під час розгляду справи судом та не спростовує його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП. 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм матеріального права чи неправильного застосування норм процесуального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді районного суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд 
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2024 року – без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Н.Й.Григорусь