ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/7830/21  Номер провадження 22-ц/814/163/25	Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Коротун І.В. 

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Мухіна Олега Миколайовича

на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2023 року, ухвалене суддею Кузіною Ж.В., повний текст рішення складено – дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2021 представник ОСОБА_2 – адвокат Журавель Д.М. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою (уточненою) до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 75 077,48 грн, витрати на проведення оцінки матеріального збитку – 2 500,00 грн, а всього 77 577,48 грн., а також судовий збір у розмірі 908,00 грн, 20 000 грн – витрати на правничу допомогу.

Позовна заява мотивована тим, що 31.07.2020 на дорозі М-18 Харків-Сімферополь, 436 км поблизу смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області сталася ДТП за участю водія автомобіля Toyota Camry р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності своїх дій та скоїв зіткнення з автомобілем Газель р.н. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_3 та автомобілем «KIA Sportage» р.н. НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначив, що з вини відповідача відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб «KIA Sportage» р.н. НОМЕР_3 , загальна вартість відновлювального ремонту склала 204 427,48 грн. Позивач звернувся до МТСБУ, оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota Camry р.н. НОМЕР_1 не була застрахована, внаслідок чого МТСБУ відшкодувало позивачу шкоду у розмірі 129 350 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням складає 75 077,48 грн. Додатково позивачем понесено збитки за проведення незалежної оцінки матеріального збитку у розмірі 2 500 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.12.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, призначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження 22.02.2022 о 15-00 год (а.с. 84).

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей.

Відповідно до даного розпорядження, справи, які перебували у провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави.

16.05.2023 справа № 642/ 7830/21 надійшла на розгляд до Київського районного суду м. Полтави (а.с. 91).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.05.2023 справу прийнято до провадження судді Кузіної Ж.В., призначено судове засідання на 13-30 год. 11.07.2023 року (а.с. 92).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від  10 жовтня 2023 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 77 577,48 грн, судовий збір у розмірі 908 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., а всього 88 485,48 грн. 

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, встановивши фактичні обставини справи, враховуючи, що МТСБУ виплатило позивачу страхове відшкодування частково у розмірі 129 350 грн, суд дійшов до висновку, що відповідач як особа, що відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний компенсувати заподіяну шкоду, яка складає різницю 75 077,48 грн між фактичним розміром шкоди 204 427,48 грн та сплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 129 350 грн, тому позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. 

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 квітня 2024 заява ОСОБА_1  про перегляд заочного рішенняКиївського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2023 – залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Мухін О.М. просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати з підстав неповного дослідження судом першої інстанції доказів, неправильного встановлення обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на висновок вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №348/09-20 від 05.09.2020 автомобіля «КІА Sportage» р.н. НОМЕР_3 , в результаті якого матеріальні збитки пошкодження складають 204 427,48 грн. Зазначає, що вказаний звіт не є належним доказом розміру заподіяної шкоди, оскільки є суперечливим, сумнівним, неоднозначним та необ`єктивним. Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону №961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Вказує, що у звіті відсутня інформація про обставини ДТП, яка оцінювачем не була витребувана, і це з урахуванням того, що дата самої ДТП визначена оцінювачем у звіті- 30.04.2020 не збігається з датою ДТП, учасником якої був відповідач, 31.07.2020. Відповідно до звіту огляд транспортного засобу проводився візуально 28.08.2020, тобто майже один місяць з часу ДТП, учасником якого були сторони у даній справі, та чотири місяця з часу ДТП, визначеного у звіті. У матеріалах справи немає належних та допустимих доказів відносно того, де автомобіль усі ці дні з часу події ДТП і до часу огляду знаходився, і у кого перебував. Так само невідомо, за яких обставин автомобіль міг отримати визначені оцінювачем ушкодження та їх перелік. На момент візуального огляду транспортного засобу виявлено більш ширший перелік пошкоджень, які відображені у протоколі технічного огляду КТЗ, та на фотофіксації об`єкта оцінки. Яким чином такий перелік було встановлено, невідомо, так як приховані пошкодження можуть бути виявлені лише за допомогою спеціальних пристроїв у визначений порядок. Неможливо встановити час здійснення фотографування, при тому, що у звіті про оцінку вказана інформація також відсутня. У порушення п.5.2. Порядку відповідач не викликався замовником дослідження для технічного проведення огляду КТЗ. У матеріалах справи та звіті про оцінку відсутня схема ДТП, перелік пошкоджень транспортного засобу, що міститься у матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Відсутні рішення, протоколи, акти огляду, оцінка та інші документи, складені посадовими особами МТСБУ при визначені причин настання страхового випадку та розміру збитків До матеріалів справи приєднані ремонтні калькуляції від 05.09.2020, втім, з наданих копій неможливо встановити, якою установою вони були видані та чи мала вона взагалі право видавати розрахунки такої категорії. Крім того, на дослідження експерту були поставлені питання визначення вартості матеріального збитку, відновлювального ремонту та ринкової вартості автомобілю «КІА Sportage» р.н. НОМЕР_4 на дату огляду 28.08.2020. При цьому, експертом застосовано похідні данні для розрахунку, що датовані 05.09.2020. Такий підхід є неприйнятний, оскільки такі розрахункові данні впливають як на вартість відновлювального ремонту, так і на вартість оригінальних запасних частин, оскільки вартість останніх напряму залежить від курсу іноземної валюти. Суд першої інстанції, залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, зазначив, що обставини виплати страхового відшкодування МТСБУ не були предметом судового розгляду, а проведення виплати страхового відшкодування підтверджує ту обставину, що страховою компанією даний висновок перевірявся також. Втім, робити такі висновки без дослідження матеріалів, за якими МТСБУ здійснювало виплату, є безпідставним. Зокрема, матеріали не містить доказів сплати відшкодування саме за висновком №348/09-20. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить заочне рішення залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.07.2024 відкрито апеляційне провадження у справі (а.с. 194). 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.07.2024 справу призначено до апеляційного розгляду на 26.08.2024, без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с. 196).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.08.2024 розгляд справи призначено на 02.10.2024 о 10-00 год, про дату, час та місце повідомити учасників справи (а.с. 207).
03.02.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Мухіна Олега Миколайовича про витребування у Моторно (транспортного) страхового бюро України доказів: протоколи, акти огляду, оцінку та інші документи, складені посадовими особами МТСБУ при визначенні причин настання страхового випадку та розміру збитків ОСОБА_2 .
Полтавським апеляційним судом у задоволенні вказаного клопотання відмовлено на підставі вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України. Згідно матеріалів справи, 14.12.2021 відповідач ОСОБА_1 отримав копію ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 09.12.2021 про відкриття провадження у справі з копією позову та додатків до нього (а.с. 87), тобто мав достатньо процесуального часу заявити відповідні клопотання про долучення чи витребування доказів, що підтверджують заперечень позову. Також, Київським районним судом м. Полтави направлялася судова повістка на адресу відповідача ОСОБА_1 у судове засідання на 11.07.2023 о 13-30 год, яка повернулася з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 98-99). Отже, відповідач ОСОБА_1 був достатньо обізнаний про перебування у провадженні суду позову ОСОБА_2 до нього.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як встановлено судом першої інстанції, що 31.07.2020 близько 11 год 36 хв на дорозі М-18 Харків-Сімферополь, 436 км поблизу смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області сталася ДТП за участю водія автомобіля Toyota Camry, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності своїх дій та скоїв зіткнення з автомобілем Газель, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобілем «KIA Sportage», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду (а.с. 14). 

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.03.2021 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 16-17).

Постановою Харківського апеляційного суду від 09.11.2021 скасовано постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 10.03.2021, визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 78-81).

Згідно ч. 6 ст. 82ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення,яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду,що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд першої інстанції визнав доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій відповідачем.

Також судом першої інстанції встановлено, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено транспортний засіб «KIA Sportage», р.н. НОМЕР_3 , власником якого є позивач.

Згідно висновку №348/09-20 від 05.09.2020 вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «KIA Sportage», р.н. НОМЕР_3 , складає 204 427,48 грн (а.с. 24-34).

Згідно квитанції №588/12-20 від 05.09.2020 позивачем сплачено послуги за проведення незалежної оцінки матеріальних збитків, завданих ДТП (а.с. 23).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, тому позивач ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ про відшкодування як власнику наземного транспортного засобу автомобіля «KIA Sportage», р.н. НОМЕР_3 , заподіяних матеріальних збитків.

Відповідно до п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ виплатило ОСОБА_2 відшкодування у розмірі 129 350 грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням складає 75 077,48 грн (204 427,48 грн - 129 350 грн). Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Що стосується витрат на правничу допомогу, то суд першої інстанції виходив з наступного.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд першої інстанції дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Окрім того, з відповідача на користь позивача підлягають відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 908 грн. сплаченого судового збору. 

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 75 077,48 грн як різниці між фактичним розміром заподіяної шкоди 204 427,48 грн та сплаченим МТСБУ страховим відшкодуванням у розмірі 129 350 грн, а також витрат на проведення оцінки матеріального збитку – 2 500,00 грн, а всього 77 577,48 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що стало підставою для ухвалення незаконного і необгрунтованого рішення суду, виходячи з наступного. 

Як встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, що ДТП сталася 31.07.2020 близько 11 год. 36 хв. на дорозі М-18 Харків-Сімферополь, 436 км поблизу смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області за участю водія автомобіля Toyota Camry, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності своїх дій та скоїв зіткнення з автомобілем Газель, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобілем «KIA Sportage», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , у результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду (а.с. 14). 

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.03.2021 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 16-17).

Постановою Харківського апеляційного суду від 09.11.2021 скасовано постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 10.03.2021, визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 78-81).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota Camry, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на час ДТП не була застрахована, тому позивач ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ про відшкодування заподіяних матеріальних збитків як власнику наземного транспортного засобу автомобіля «KIA Sportage», р.н. НОМЕР_3 .

На підставі п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ виплатило ОСОБА_2 відшкодування у розмірі 129 350 грн.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на ті обставини, що вирішуючи спір, суд першої інстанції залишив поза увагою, що МТСБУ не було притягнуто до участі у даній справі. Матеріали справи не містять матеріалів щодо виплати МТСБУ на користь ОСОБА_4 матеріального відшкодування у розмірі 129 350 грн. Судом першої інстанції не було роз`яснено стороні позивача наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Згідно ч. 4, 5 п.3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно висновку №348/09-20 від 05.09.2020 вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «KIA Sportage», р.н. НОМЕР_3 , складає 204 427,48 грн (а.с. 24-34). 

Як вбачається зі змісту висновку №348/09-20 від 05.09.2020 вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, 28.08.2020 ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 уклали договір про проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки KIA Sportage», р.н. НОМЕР_3 .

Зі змісту висновку і взагалі по справі не вбачається, що для проведення оцінки вартості матеріального збитку запрошувалися представник МТСБУ та водій ОСОБА_1 , також не вбачається, коли саме була проведена ця оцінка, а саме, після отримання ОСОБА_2 від МТСБУ відшкодування у розмірі 129 350 грн., чи до того, чи був цей звіт від 05.09.2020 наданий МТСБУ для визначення суми страхового відшкодування у розмірі 129 350 грн, яка, як вказує позивач, була йому перерахована (дата не встановлена). 
Позивач ОСОБА_2 вважає, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 різниця між визначеною звітом про оцінку вартістю матеріального збитку 204 427,48 грн та отриманим розміром страхового відшкодування 129 350 грн, що складає 75 077,48 грн. 
Вирішуючи спір в цій частині вимог, суд першої інстанції взяв до уваги саме висновок вартості матеріального збитку №348/09-20 від 05.09.2020, заподіяного власнику автомобіля «KIA Sportage», р.н. НОМЕР_3 , який визначено у розмірі 204 427,48 грн.
Проте, колегія суддів не може погодитися з цим, виходячи з того, що висновок вартості матеріального збитку №348/09-20 від 05.09.2020, заподіяного власнику автомобіля «KIA Sportage», р.н. НОМЕР_3 , який визначено у розмірі 204 427,48 грн, проведений без участі водія ОСОБА_1 та представника МТСБУ, з порушенням вимог Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», тому не є належним та допустимим доказом у справі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. 

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 

Згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмовив у позові – на позивача. 

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач   ОСОБА_1  сплатив судовий збір при подачі апеляційної скарги у розмірі  1362,00 грн (а.с. 191, 192), який підлягає стягненню з позивач на користь  відповідача.   

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно п. 3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376, ч.1 п. 3,4, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:
      
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мухіна Олега Миколайовича - задовольнити. 

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від  10 жовтня 2023 року– скасувати і ухвалити нове рішення. 
У задоволенні позову ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки – відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1362,00 грн. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 03 лютого 2025 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош         О. А. Лобов                 В. М. Триголов