ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/15585/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
  
 розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 в адміністративній справі №160/15585/23  (суддя Савченко А.В.)   за позовом ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,- 

в с т а н о в и В:

У липні 2023 ОСОБА_1 звернувся   до  Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, з урахуванням уточненої позовної заяви, в якій просив:  зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області анулювати нараховану пеню у сумі 18591,70 грн. та зняти з реєстру нерухомого майна обтяження №717175 від 19.04.2013 р. з податкової застави.
До початку розгляду справи по суті, від позивача на адресу суду надійшла    заява про зміну предмету позову, в якій позивач просив: визнати протиправними дії ДПС у Дніпропетровській області щодо незаконного нарахованого пені, такими, що прийняті з порушенням норм Закону та підлягають скасуванню у зв`язку з бездіяльністю контролюючого органу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити .
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що  відповідно до п.93.2 ст.93 ПKУ підставою для звільнення майна платника податків з- під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначеної пунктом 93.1 ПKУ. Зважаючи на вищевикладене, у ГУ ДПС станом на 23.08.2023 відсутні законодавчі підстави для звільнення майна ОСОБА_1 з податкової застави.
Крім того, відповідач зазачив, що податковий борг виник 20.11.2008 (не переривався) внаслідок несплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом (податкове повідомлення- рішення(форма Р №0002671742 від 10.11.2008).
У зв`язку з несвоєчасною сплатою зазначених вище узгоджених грошових зобов`язань відповідно до п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПКУ нарахована пеня у розмірі 18591,70 гривень.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, згідно з актом опису активів, на які поширюється право податкової застави від 01.12.2009 р. № 28467/10/24-039 проведено опис активів ОСОБА_1 та у подальшому зареєстровано податкову заставу у Державному реєстрі обтяжень.
Згідно даних ІКС “Податковий блок” за ФОП ОСОБА_1 станом на 01.05.2023 р. обліковується податковий борг у сумі 10575,12 грн., який виник 20.11.2008 р. внаслідок несплати грошових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням від 10.11.2008 р. № 0002671742.
25 травня 2023 р. ОСОБА_1 сплатив податковий борг, але після сплати податкового боргу податковим органом нарахована пеня у сумі 18591,70 грн. за період існування боргу.
14 вересня 2023 р. позивач самостійно сплатив пеню у сумі 18591,70 грн., після чого 27.09.2023 р. обтяження припинено, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав від 27.09.2023 р.
У судовому засіданні суду першої інстанції  позивач пояснив, що вимушений був сплатити пеню, хоч і вважає, що вона нарахована неправомірно, оскільки необхідно було зняти арешт з майна. 
У зв`язку з тим, що вимоги позовної заяви анулювати нараховану пеню та зняти з реєстру нерухомого майна обтяження вже не актуальні, позивач змінив позовні вимоги та просив визнати протиправними дії щодо нарахування пені, оскільки має намір повернути з бюджету сплачену ним неправомірно нараховану пеню.
Згідно із пунктом 129.1. статті 129 ПК України, в редакції на час спірних відносин, пеня нараховується:
129.1.1. після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;
129.1.2. у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
129.1.3. у день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.
Відповідно до пункту 129.2. статті 129 ПК України, у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.
Відповідно до пункту 129.3. статті 129 ПК України нарахування пені закінчується:
у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань;
у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків;
у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);
при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).
У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.
Згідно із пунктом 129.4. статті 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.
Згідно з пунктом 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Відповідно до пункту 59.5. статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з пунктом 102.2 статті 102 ПК України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо:
податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано;
посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.
За змістом пункту 102.4 статті 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Як ввстановлено судом першої інстнації та підтверджено матеріалакми справи, нарахування пені за період з 21.11.2008 р. відбулось після того, як позивач сплатив податковий борг 25.05.2023 р., тобто нарахування відбулось після закінчення граничного строку 1095 днів, після закінчення якого пеня, відповідно до пункту 129.9 статті 129 ПК України не могла нараховуватися, а нарахована пеня підлягала анулюванню.
При цьому, строки давності щодо нарахування та стягнення пені, встановлені п.п.129.9.1 п.129.9 ст.129 ПК України станом на час розгляду справи є чинними і дія вказаної норми ПК України не зупинялася і неконституційною не визнавалася.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                     ПОСТАНОВИВ:

                    Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2024  - залишити без змін.
                Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова