УХВАЛА
30 січня 2025 року
м. Київ
 
справа № 361/5305/23
провадження № 61-267ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини,
 
постановив ухвалу про наступне:
 
1.                 10 січня 2025 року ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року у справі № 361/5305/23.
 
2.                 Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.
 
3.                 За змістом пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
4.                 Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті (пункт 1 частини першої статті 389 ЦПК).
 
5.                 Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК);
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК);
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК);
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК).
6.                 За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).
 
7.                 Так, у касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з висновками, викладеними у постанові суду апеляційної інстанції, проте конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК, не зазначає.
 
8.                 Касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку (пункт 4 частини четвертої статті 393 ЦПК).
 
9.                 Оскільки ОСОБА_1 у касаційній скарзі не зазначив передбачених частиною другою статті 389 ЦПК підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку та не навів відповідне обґрунтування, таку скаргу слід повернути. 
 
10.             Вказане не перешкоджає повторному зверненню із касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 260, 261, 389, 392, 393 ЦПК, Суд
 
УХВАЛИВ:
1.                 Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року у справі № 361/5305/23 повернути особі, яка її подала. 
 
2.                 Копії ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, а також особі, яка подала скаргу разом з доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                       П. І. Пархоменко