ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3137/25 Справа № 210/6626/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 210/6626/24
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О., 
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П. 
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
позивач ОСОБА_1 
відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею  Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 грудня 2024 року, 
УСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі по тексту ПАТ «АрселорМіттал») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 25 лютого 1991 року по 1998 рік позивач працював підземним електрослюсарем черговим по ремонту обладнання у шахті № 1 ім. Артема Рудоуправліня ім. Кірова ВО «Кривбасруда», правонаступником якого на даний час є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг. Всього пропрацював на даному підприємстві в умовах впливу шкідливих факторів 7 років 7 місяців. Внаслідок роботи у шкідливих умовах праці у позивача були виявлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першого-другого ст., емфізема першого-другого ст.) ЛН першого-другого ст. По факту даного професійного захворювання було складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання. Відповідно до акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи з 25 лютого1991 року по 07 жовтня 1998 року - підземним електрослюсарем на шахті № 1 імені Артема РУ ім. Кірова ОСОБА_1 виконував роботи, що супроводжуються впливом пилу фіброгеннної дії концентрацією вище гранично-допустимої. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є багаторічна праця в умовах підвищеної концентрації пилу в повітрі робочої зони.
В результаті набутого професійного захворювання позивач має задишку при мінімальному фізичному навантаженні, в стані спокою також, приступоподібний сухий кашель іноді з виділенням слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, щоденні приступи задухи до 4-6 разів на добу, головний біль при підвищенні АТ, періодичний біль у ділянці серця, відчуття частого серцебиття, набряки кінцівок, затерпання рук, мерзлякуватість кистей, загальна слабкість. Вищезазначене викликає переживання, страждання, стрес, депресію, що в результаті спричиняє моральні страждання. 
У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 298 200 гривень без утримання податків та зборів.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, 240 000 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір 2 400  гривень.
В апеляційній скарзі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі 298 200 грн не аргументовано та необгрнутовано. Позивачем не було надано жодного доказу в обґрунтування своїх доводів з урахуванням характеру і обсягу душевних страждань. Судом не вмотивовано та не обґрунтовано висновок щодо розміру морального відшкодування. Првовідносини, що існували між позивачем та відповідачем грунтувались на підставі трудового договору, тому до таких правовідносин не може застосуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди. Також судом першої інстанції не враховано, що окрім підприємства відповідача позивач працював на інших підприємствах зі шкідливим умовами праці, з загального стажу роботи позивача в шкідливих умовах праці 15 років 10 місяців, на підприємстві відповідача позивач відпрацював 7 років 7 місяців. 
Також апелянтом зазначено, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач не є правонаступником ДП Рудоуправління імені Кірова, яке припинено без правонаступництва в 2011 році, тому не має нести відповідальність за шкоду здоров`ю, що спричинена позивачу під час його роботи на шахті № 1 імені Артема.
Згідно наказу Державного комітету Промислової політики України №165 від 19 квітня 2001 «Про подальшу реструктуризацію РУ ім. Кірова» частково передано об`єкти та виробничі потужності Державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» для збільшення статутного фонду. Відповідно до зазначеного наказу перехід прав і обов`язків від Державного підприємства до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» не відбувся.
Після передачі 19 квітня 2001 року об`єктів та виробничих потужностей ДП «Рудоуправління імені Кірова» на баланс відповідача не відбулося правонаступництва в розумінні цивільного та господарського права вказаного державного підприємства до КГДМК «Криворіжсталь», отже, відповідач не є правонаступником ДП «Рудоуправління ім. Кірова», а тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. 
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що позивач ОСОБА_1 працював з 25 лютого 1991 року по 07 жовтня 1998 року підземний електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання у шахті № 1 ім. Артема Рудоуправління ім. Кірова ВО «Кривбасруда», що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 21-23).
Згідно акту № 7 розслідування хронічного професійного захворювання від 10 квітня 2009 року професійне захворювання ОСОБА_1 виникло за таких обставин: працюючи з 09 квітня 2005 року по 19 вересня 2008 року електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування (підземним) на дільниці енергетичної служби шахти «Гагант – Глибока» ВАТ «ЦГЗК» ОСОБА_1 виконував роботи по монтажу, демонтажу, ремонту, випробуванню та технічному обслуговуванню механічної та електричної частини машин, вузлів та механізмів підземного обладнання, які характеризувались впливом пилу фібро генної дії концентрацією вище гранично-допустимої, що виникав внаслідок недосконалості технологічного процесу. Працюючи з 02 листопада 2000 року по 08 квітня 2005 року підземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання на шахті «Гігант-Дренажна» КДГУ «Кривбасгідрозахист» та ДП «Кривбасреструктуризація», 25 лютого 1991 року по 07 жовтня 1998 року - пікетним електрослюсарем на шахті № 1 імені Артема РУ ім. Кірова, з 06 липня 1988 року по 09 листопада 1988 року - підземним електрослюсарем в ШБУ-2 треста «Кривбасшахтопроходка», згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, підготовленої Саксаганською райСЄС від 29 жовтня 2008 року № 2/2-2614, ОСОБА_1 виконував роботи, що також супроводжувались впливом пилу фібро генної дії концентрацією вище гранично-допустимої. Причина професійного захворювання: багаторічна праця в умовах підвищеної концентрації пилу в повітрі робочої зони: пил з вмістом вільного кремнія, діоксину кристалічного від 10 до 70% в концентрації від 4,2 до 5,9 мг/м3 при ГДК – 2, мн/м3 (а.с.19-20).
Згідно виписки-епікризу із медичної карти № 3965 ОСОБА_1 має хронічне обструктивне захворювання легень другої ст. (пиловий бронхіт другої ст., емфізема легень другої ст.) група В, загострення середнього ступеню важкості., ЛН другого-третього ст. Захворювання професійне (24-25).
Згідно виписки із медичної карти № 1223 ОСОБА_1 має хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії) група С-D, загострення середнього ступеня важкості. ЛН третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії. Захворювання професійне (26-27).
Згідно виписки із медичної карти № 715 ОСОБА_1 має хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії) група С-D, загострення середнього ступеня важкості. ЛН третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії. Захворювання професійне. Крім того супутній діагноз: стан після оперативного лікування з приводу спонтанного пневмотораксу справа. Хронічний гепатохолецистит, фаза нестійкої ремісії. СКХ, хронічний пієлонефрит, гіпертензивна стадія, фаза нестійкої ремісії. ХНН 0 ст. Симптоматична артеріальна гіпертензія 2 ст., ступінь 2 гіпертензивне серце, нейроангіопатія сітківки обох очей. СН 2А, ризик 3-4. Плечолопатковий пері артроз справа без ПФС (а.с.28-29).
Згідно виписки з акту огляду МСЕК серії ДНА № 032431 ОСОБА_1 встановлено 25% втрати працездатності (а.с.11).
Згідно виписки з акту огляду МСЕК № 072102 від 18 серпня 2021 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності (а.с.12). Ступінь втрати професійної працездатності 30% в зв`язку з професійним захворюванням (а.с.13).
Згідно виписки серії 12ААА № 016629 ОСОБА_1 має третю групу інвалідності (а.с.14). Ступінь втрати працездатності 30% (а.с.15).
Згідно виписки з акту огляду МСЕК № 0449 від 09 лютого 2021 року ступінь втрати працездатності 60% (а.с.16-17).
Згідно довідки до акта огляду МСЕК № 627527 від 09 лютого 2021 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності безстроково. Ступінь втрати професійної працездатності – 60%. (а.с.18 - зворот).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, 237-1 КЗпП України та виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями, що потягли за собою втрату професійної працездатності.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з нормами Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).
Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Згідно частин 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Так, відповідно до ч. 1-4 статті 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.
Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Частиною 1 статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Згідно акту № 7 розслідування хронічного професійного захворювання від 10 квітня 2009 року професійне захворювання ОСОБА_1 виникло за таких обставин: працюючи з 09 квітня 2005 року по 19 вересня 2008 року електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування (підземним) на дільниці енергетичної служби шахти «Гігант – Глибока» ВАТ «ЦГЗК» ОСОБА_1 виконував роботи по монтажу, демонтажу, ремонту, випробуванню та технічному обслуговуванню механічної та електричної частини машин, вузлів та механізмів підземного обладнання, які характеризувались впливом пилу фібро генної дії концентрацією вище гранично-допустимої, що виникав внаслідок недосконалості технологічного процесу. Працюючи з 02 листопада 2000 року по 08 квітня 2005 року підземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання на шахті «Гігант-Дренажна» КДГУ «Кривбасгідрозахист» та ДП «Кривбасреструктуризація», 25 лютого 1991 року по 07 жовтня 1998 року - пікетним електрослюсарем на шахті № 1 імені Артема РУ ім. Кірова, з 06 липня 1988 року по 09 листопада 1988 року - підземним електрослюсарем в ШБУ-2 треста «Кривбасшахтопроходка», згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, підготовленої Саксаганською райСЄС від 29 жовтня 2008 року № 2/2-2614, ОСОБА_1 виконував роботи, що також супроводжувались впливом пилу фібро генної дії концентрацією вище гранично-допустимої. Причина професійного захворювання: багаторічна праця в умовах підвищеної концентрації пилу в повітрі робочої зони: пил з вмістом вільного кремнія, діоксину кристалічного від 10 до 70% в концентрації від 4,2 до 5,9 мг/м3 при ГДК – 2, мн/м3 (а.с.19-20).
Отже, роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час роботи позивача на підприємстві допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».
Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.
Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 240 000 гривень, суд прешої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, працю в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів, що потягло втрату працездатності у загальному розмірі 60 %, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і дійшов висновку про призначення позивачу компенсації в розмірі 240 000 гривень.
Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки, на переконання колегії суддів апеляційного суду, розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є завищеним.
Зокрема, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір моральної шкоди, визначений судом до стягнення з відповідача на користь позивача без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
Встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, на теперішній час, втратив професійну працездатність у загальному розмірі 60%. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки позивач має задишку при мінімальному фізичному навантаженні, в стані спокою також, приступоподібний сухий кашель іноді з виділенням слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, щоденні приступи задухи до 4-6 разів на добу, головний біль при підвищенні АТ, періодичний біль у ділянці серця, відчуття частого серцебиття, набряки кінцівок, затерпання рук, мерзлякуватість кистей, загальна слабкість.
Виходячи з цих обставин, апеляційний суд, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, працю в шкідливих умовах праці на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким  не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів, що потягло втрату працездатності у загальному розмірі 60 %, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача, з урахуванням того, що причиною виникнення професійного захворювання є не лише робота у період 7 років і 7 місяців на шахті імені Артема РУ ім. Кірова, а й робота 8 років та 3 місці на інших підприємствах та загальний стаж роботи позивача за професією в умовах впливу шкідливих факторів становить 15 років і 10 місяців, приходить до переконання, що визначення розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 140 000 гривень відповідатиме принципу розумності та буде справедливим у його ситуації.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, шляхом зменшення її зі 240 000 гривень до 140 000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, а тому частково задовольняє апеляційну скаргу відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про те, що останнє не є правонаступником Рудоуправління ім.Кірова, де працював позивач в шкідливих умовах праці, колегією суддів відхиляються з огляду на наступні обставини, які встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції.
Так, 01 липня 1975 року Промислове об`єднання «Кривбасруда» (згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 18 квітня 1975 року за № 194 та наказом по Мінчормету СРСР від 12 червня 1975 року за №430) реорганізовано у Виробниче об`єднання, до складу якого увійшли всі Рудоуправління на правах виробничих структурних одиниць.
Станом на 01 січня 1978 року до складу ВО «Кривбасруда» входило 10 Рудоуправлінь. Рудоуправління «Інгулець» наказом Міністерства чорної металургії УРСР від 01 вересня 1977 року передано до складу Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату.
01 січня 1988 року – на виконання наказів Мінчормету СРСР від 16 листопада 1987 року за № 1015 і ГПО «Южруда» від 13 жовтня 1987 року за № 2 на базі Рудоуправлінь імені: Леніна, Р. Люксембург, ХХ партз`їзду, Фрунзе, Дзержинського, Ілліча створено три виробничі одиниці – РУ ім. Леніна, РУ ім. ХХ партз`їзду, РУ ім. Дзержинського.
В 1989 році Рудоуправління ім.Кірова вийшло зі складу ВО «Кривбасруда» та стало самостійною юридичною особою – Рудоуправлінням ім. Кірова ДВО «Південруда» ММ УРСР, яке в наступному підпорядковувалось Мінпромполітики України.
Відповідно до спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна № 65/322 від 22 лютого 1999 року Рудоуправління ім. Кірова Мінпромполітики України перейменоване у Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім.Кірова» ДАК Укрудпром.
28 грудня 2000 року на підставі спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім.Кірова» ДАК Укрудпром реорганізоване у Державне рудоуправління імені Кірова.
30 березня 2001 року Державним комітетом Промислової політики України було видано Наказ №135 від 30 березня 2001 року «Про створення робочої групи з питань приєднання окремих виробничих потужностей РУ ім. Кірова до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», згідно якого на робочу комісію було покладено обов`язки щодо розгляду питань, пов`язаних з передачею основних фондів та виробничих потужностей державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», в тому числі й питань дебіторської та кредиторської заборгованості, заборгованості рудоуправління з нарахованих регресних позовів, заробітної плати та інших виплат.
Згідно з п.п. 1.1.-2.2 наказу Державного комітету Промислової політики України № 165 від 19 квітня 2001 року «Про подальшу реструктуризацію РУ «ім. Кірова» майно державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» передане на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» для збільшення його статутного фонду та створення на його базі шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах структурного підрозділу комбінату та проведена інвентаризація РУ ім.Кірова по всіх статтях балансу станом на 01 квітня 2001 року.
П.п 3.1.-3.2 розділу 3 наказу Державного комітету Промислової політики України №165 від 19 квітня 2001 року «Про подальшу реструктуризацію РУ «ім. Кірова» було передбачено створення комісії з прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім.Кірова на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь»; забезпечення прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім.Кірова станом на 01 травня 2001 року, які передаються до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь».
Відповідно до Додатку №1 до Наказу № 165 від 19 квітня 2001 року «Укрупнений перелік об`єктів та виробничих потужностей РУ ім. Кірова, що підлягають передачі на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», шахта ім. Артема на який працював позивач відійшла до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь».
Згідно ст.37 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.
Тобто, на момент передачі до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» майна державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова», закон передбачав перехід прав та обов`язків від однієї юридичної особи до іншої з моменту переходу майна особи від однієї особи до іншої.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 210/5663/20.
Відповідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору, стягнутого з ПАТ «АрселорМіттал» на користь держави та зменшує цей розмірі з 2 400 гривень до 1 400 гривень, тобто до мінімального розміру судового збору, визначеного п.п 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «про судовий збір».
В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відповідачу ПАТ «АртселорМіттал Кривий Ріг» підлягає компенсація за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України судового збору в сумі 1 500 грн за подання відповідачем апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - задовольнити частково.
Рішення  Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши цей розмір з 240 000 гривень до 140 000 (сто сорок тисяч) гривень.
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави, змінити, зменшивши цей розмірі з 2 400 гривень до 1 400 (одна тисяча чотириста) гривень.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Судовий збір, понесений Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятдесят) гривень компенсувати за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає
Повний текст постанови складено 04 березня 2025 року. 

Головуючий: 

Судді: