П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/8577/24	

Категорія 111020100	Головуючий у суді І інстанції: Дерев`янко Л.Л. час і місце ухвалення: спрощене провадження,  м. Миколаїв 	
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 07.05.2024 №1257/14-29-13-21-02, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 07.05.2024 №1257/14-29-13-21-02, мотивуючи його тим, що   відповідачем прийнято рішення про опис майна позивачки в податкову заставу. Підставою для опису майна є, за твердженням контролюючого органу, наявність податкового боргу в сумі 31615,82 грн. Позивачка вважає рішення про опис майна протиправним, оскільки відсутність податкового боргу підтверджено рішеннями судів.
          Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення заступника начальника головного управління ДПС у Миколаївській області Ігоря Кузьміна №1257/14-29-13-21-02 від 07.05.2024 року про опис майна в податкову заставу, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що виникнення податкового боргу чи податкової застави не пов`язано із фактом формування або направлення (вручення) податкової вимоги. Цей документ лише формалізує стан, який вже існує в силу Закону. Проте обов`язковість інформування платника податків про такий стан та наслідки непогашення податкового боргу законодавцем закріплена як передумова для виникнення у контролюючого органу права на вжиття заходів з погашення цього боргу. Якщо ж таке право виникло і контролюючий орган розпочав дії з реалізації своєї компетенції по вжиттю заходів з погашення податкового боргу, то воно в подальшому не може бути нівельовано, а правомірність вжитих заходів може бути перевірена в межах адміністративного або судового оскарження.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту опису майна №862/14-29-13-22-02 від 07.05.2024 року ОСОБА_1 має податковий борг, який на 07.05.2024 року складає 31615 гривень 82 копійки, нарахування якого є підставою для прийняття рішення про опис майна в податкову заставу.
07.05.2024 року заступником начальника головного управління ДПС у Миколаївській області Ігорем Кузьміним прийнято рішення №1257/14-29-13-21-02 про опис майна в податкову заставу, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідно до витягу № 90928642   від 08.05.2024 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, належна позивачці квартира обтяжена податковою заставою.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням допущених відповідачем порушень у межах спірних правовідносин щодо процедури визначення суми податкових зобов`язань, і, відтак, передчасного застосування заходів погашення податкового боргу, суд вважає належним способом відновлення порушеного права позивача скасування рішення керівника ГУ ДПС у Миколаївської   області №1257/14-29-13-21-02 від 07.05.2024 
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Податковий кодекс України   (далі -   ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їхні права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їхніх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно із підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Абзацом другим підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 ПК України).
За правилами, встановленими пунктами 59.1, 59.3, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Отже, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого за загальними правилами розпочинається не раніше, ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (в редакції Податкового кодексу України, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Водночас, до забезпечувальних заходів виконання податкового обов`язку належить податкова застава, право якої виникає згідно із Податковим кодексом України і не потребує письмового оформлення (пункти 88.1, 88.2 статті 88 ПК України).
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Абзац третій пункту 89.3 статті 83 Податкового кодексу України передбачає, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Також слід звернути увагу на те, що згідно із пунктом 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:
- сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення (пп. 60.1.1 п. 60.1 ст.60 ПК України);
- контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу (пп. 60.1.2 п. 60.1 ст.60 ПК України);
- контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі (пп. 60.1.3 п. 60.1 ст.60 ПК України);
- рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (пп. 60.1.4 п. 60.1 ст.60 ПК України);
- рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (пп. 60.1.5 п. 60.1 ст.60 ПК України).
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту повного погашення за всіма видами податків і зборів.
24.01.2018   відповідач склав податкову вимогу № 2877-17, в якій зазначив, що сума податкового боргу складає 19264,02 грн. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 у справі № 400/1921/18   позов ФОП ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області задоволено, визнано протиправним та скасовано прийняте Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області   рішення № 244 про виключення з 30.06.2017 з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , та встановлено, що в період з 18.06.2016 по 15.02.2017 року ФОП ОСОБА_1 сплачувала єдиний податок на невірний рахунок. Судом відхилено доводи відповідача про те, що неправильне зазначення позивачем коду бюджетної класифікації свідчить про несплату нею грошового зобов`язання. Рішення набрало законної сили 01.04.2020. 
В подальшому рішенням суду від   10.09.2021   по справі № 400/4186/21   у задоволенні позову Головного управління ДПС у Миколаївській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   про стягнення заборгованості зі сплати єдиного податку   в сумі 31482,34 грн відмовлено, встановлено відсутність заборгованості позивача   зі сплати єдиного податку за період з І пів.2019 по ІІ кв.2020 та пені, яка виникла за борги минулих років. Рішення набрало законної сили 12.10.2021.
Отже, в рішеннях по справі   № 400/1921/18   від 09.11.2018 і   по справі № 400/4186/21   від   10.09.2021   Миколаївський окружний адміністративний суд дійшов висновку про відсутність у позивачки податкової заборгованості. 
Відтак, на підставі зазначених рішень виникли обставини, за якими   відповідно до пп. 60.1.4 п. 60.1 ст.60 ПК України податкова вимога від 24.01.2018   № 2877-17 вважається відкликаною.
Доказів направлення іншої податкової вимоги, в якій би   на виконання ст. 59 Податкового кодексу України зазначались   відомості про факт виникнення нового податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, контролюючим органом не надано.
Рішенням   від 03.02.2023 по справі 400/4962/22 Миколаївського окружного адміністративного суду   встановлено, що згідно з інформацією в ІТС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника податку ФОП ОСОБА_1 наявний податковий борг на кожне перше число протягом двох послідовних кварталів (ІІ та ІІІ квартали 2021 року): на 01.04.2021     - 31611,39 грн, 01.05.2021     - 31611,39 грн, 01.06.2021 -31615,82 грн, 01.07.2021-     31615,82 грн, 01.08.2021- 31615,82 грн, 01.09.2021   - 31615,82 грн. Позивачем до матеріалів справи долучено податкові декларації платника єдиного податку за І квартал 2021 року, визначено податкове зобов`язання в сумі   5239,71 грн. та за півріччя 2021 року у сумі 3990,76 грн.   Крім того, позивачем надано квитанції від 14.05.2021 на суму 5239,71 грн та від 13.08.2021 на суму 3390,76 грн, що підтверджують сплату єдиного податку ФОП ОСОБА_1 ,   за вказаний період. Рішення набрало законної сили.
Тобто, рішенням у цій справі встновлено відсутність податкового боргу позивачки з єдиного податку по ІІ квартал 2021 року включно.
Відповідно до ч. 4   ст. 78 КАС України   обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідач надав на вимогу суду першої інстанції розрахунок податкової заборгованості в сумі, яка зазначена в описі майна в податкову заставу. З цього розрахунку вбачається, що до суми податкового боргу відповідачем включено борг з єдиного податку, наявність якого спростована рішеннями судів, а саме за період по ІІ квартал 2021 року. 
Суд відхиляє посилання відповідача на те, що оскільки зазначеними рішеннями не зобов`язано відповідача виключити з інтегрованої картки платника податків відомості про наявність заборгованості, ці відомості є достовірними. Однозначні висновки судів про відсутність заборгованості позивачки у зазначений період покладали на контролюючий орган обов`язок привести відомості про стан розрахунків позивачки з бюджетом у відповідність до встановлених рішеннями судів обставин, незалежно від того, визначено чи ні цими рішеннями яким шляхом це треба зробити. 
Щодо періоду ІІІ кварталу 2021 року, VІ кварталу 2021 року, І кварталу 2022 року позивач в позові зазначила, що згідно податкових декларації платника єдиного податку-фізичної особи – підприємця за третій квартал 2021 року(квитанція №2 від 13.10.2021 року), за четвертий квартал 2021 рік(квитанція №2 від 01.02.2022 року), за 1 квартал 2022 року(квитанція №2 від 27.04.2022 року) ОСОБА_1 у третьому та четвертому кварталі 2021 року та у першому кварталі 2022 року доходів не мала. Водночас в розрахунку податкового боргу відповідача міститься посилання на наявність заборгованості з єдиного податку за 3 квартал 2021 року в сумі 4718,21 грн, 4 квартал   2021 в сумі 2285,38 грн.   Проте, відповідачем не надано доказів підстав виникнення цієї заборгованості. 
На відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок надати пояснення і докази в спростування твердження позивачки, але цього зроблено не було. Проте, у межах спірних правовідносин суд не надає правову оцінку підставам виникнення у платника податку податкового боргу, оскільки такі факти може встановлювати суд під час розгляду справи про стягнення податкового боргу.
Відповідно до  ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1  ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. ч. 1, 2  ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності рішення про опис майна в заставу. При цьому, виключення такого етапу як надіслання   податкової вимоги позбавило платника податків можливості вжити заходів про погашення податкового боргу у разі його наявності або оскаржити це рішення в разі незгоди з висновками про наявність податкового боргу. 
З урахуванням допущених відповідачем порушень у межах спірних правовідносин щодо процедури визначення суми податкових зобов`язань, і, відтак, передчасного застосування заходів погашення податкового боргу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача скасування рішення керівника ГУ ДПС у Миколаївської   області №1257/14-29-13-21-02 від 07.05.2024
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області, - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року по справі № 400/8577/24, - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.    

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик    О.І. Шляхтицький