Справа № 157/1761/24  Провадження №33/802/74/25 	Головуючий у 1 інстанції:Ходачинський Р. О. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Колєсніка Б.В., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Колєсніка Б.В. на постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Крім того, оскаржуваною постановою провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 12.09.2024 орієнтовно о 20 год., за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, вигнав зі спільного помешкання, чим завдав шкоду психологічному стану здоров`я ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Колєснік Б.В., не оспорюючи винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, вважає постанову судді в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення незаконною. Посилається на те, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, є учасником бойових дій, та особою з інвалідністю, на підставі чого просив звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП. Просить постанову судді скасувати, ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і на підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Колєсніка Б.В., який підтримував подану апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та застосувати щодо ОСОБА_1 положення ст.22 КУпАП, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Щодо доводів апелянта про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими враховуючи наступне.
Положення ст.ст.23, 33 КУпАП регламентують, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до приписів ч.ч.8,9 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. При цьому у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
Так, положеннями ст.33 КУпАП регламентовано, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно норм ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративної відповідальності.
Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.
Твердження апелянта про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю є непереконливими, з огляду на те, що адміністративне правопорушення вчинене ним, передбачене ч.1 ст.172-3 КУпАП, не може бути визнано малозначним, оскільки є правопорушенням, пов`язаним домашнім насильством, яке завдало шкоди психологічному стану здоров`я потерпілої.
Також апеляційний суд звертає увагу, що згідно примітки ст.22 КУпАП, в редакції яка діяла на час розгляду справи місцевим судом, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.
Таким чином, законодавець посилив відповідальність осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, пов`язані з домашнім насильством, заборонивши застосування то таких осіб положень ст.22 КУпАП.
При обранні виду та розміру адміністративного стягнення, місцевим судом враховано обставину, яка обтяжує відповідальність ОСОБА_1 – вчинення адміністративного правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. 
Даних про те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, є малозначним, матеріали справи не містять.
Апеляційний суд в даному конкретному випадку не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо можливості застосування до ОСОБА_1  положень ст.22 КУпАП, оскільки метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами та вважає недоцільним звільнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене у виді штрафу в розмірі 340 гривень, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП, яке за видом та розміром є мінімальним стягненням, яке передбачене санкцією цієї статті.
Істотних порушень при застосуванні адміністративного стягнення, які б могли слугувати безумовною підставою для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено. 
Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування та застосування положень ст.22 КУпАП з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Колєсніка Богдана Володимировича – залишити без задоволення, а постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 грудня 2024 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов