ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/2720/24		
Провадження № 22-ц/821/514/25		
Категорія: 331010200 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Сіренка Ю.В., Новікова О.М.
за участю секретаря: Гладиш О.Ю.

учасники справи:
заявник:  ОСОБА_1 
представник заявника: адвокат  Антонюк Ірина Андріївна 
представник  ОСОБА_2 - адвокат Траченко Ірина Вікторівна
заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Антонюк Ірини Андріївни на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 грудня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Кондрацької Н.М., присяжних: Олексейчук М.П., Нестеренко С.В. в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

04 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. 
В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 є зятем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом за адресою АДРЕСА_1 , дружина заявника, донька ОСОБА_2 , ОСОБА_3 виїхала за кордон, в Сполучені Штати Америки, там проживає більше двох років, повертатись до України наміру не має.
ОСОБА_2 хворіє на психічне захворювання, зверталась за допомогою в КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер». Психічний стан тещі з віком погіршується, залишається стабільно поганим. Останнім часом вона не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Через незадовільний психічний стан здоров`я не має можливості особисто реалізовувати свої права та усвідомлювати ступінь відповідальності своїх дій.
Стан ускладнений супутніми хворобами, це інсулінозалежний діабет та застійна серцева недостатність. Діагнози встановлені під час проходження лікування - ураження головного мозку, хронічна атеросклеротична енцефалопатія, після перенесеного інсульту потребує стороннього догляду та встановлення опіки.
На даний час заявник єдиний, хто турбується про ОСОБА_2 , доглядає її, інша донька ОСОБА_4 є громадянкою рф, проживає в місті Сиктивкар, республіка Комі, до України не приїжджає багато років.
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 просив суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , - недієздатною, встановити опіку та призначити ОСОБА_1 опікуном над нею.

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 травня 2024 року до участі у справі в якості заінтересованих осіб залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 55-56).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 грудня 2024 року заяву -  задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована: АДРЕСА_1 , - недієздатною.
Строк дії рішення про визнання фізичної особи ОСОБА_2 , 1945 року народження, недієздатною визначено - два роки.
В іншій частині відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що наявні докази у справі та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатною, тому вимоги заявника в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Оскільки подання, яке подано до суду, від 13.05.2024 № 3688-02 не містить жодного обґрунтування та змісту обставин, чому орган прийшов до висновку про доцільність призначення саме заявника опікуном, суд позбавлений можливості повноцінно оцінити здатність заявника здійснювати обов`язки опікуна та відповідність заявника вимогам, що висуваються законом до опікуна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 31 січня 2025 року через засоби поштового зв`язку, представник ОСОБА_1 - адвокат Антонюк І.А., вважаючи оскаржуване рішення незаконним, постановленим при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 грудня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяви про встановлення опіки та призначення опікуна та ухвалити в цій частині нове рішення яким встановити над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опіку та призначити ОСОБА_1 опікуном.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що є необґрунтованими  посилання суду на те, що поданий висновок органу опіки та піклування не містить належної мотивації та прийнятий із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення заявника опікуном, оскільки питання доцільності призначення заявника опікуном розглядалось на засіданні опікунської ради, за результатами якої члени опікунської ради підготували відповідне подання до суду.
Зазначає, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною особою, є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Саме на орган опіки та піклування покладено обов`язок з виявлення та оцінки обставин щодо можливості визначення опікуна. З наявного в матеріалах справи подання органу опіки та піклування Черкаської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 відповідає всім вимогам, які висуваються до кандидатів в опікуни.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 05 березня 2025 року, представник ОСОБА_2 - адвокат Траченко І.В. апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Антонюк І.А. підтримує та просить її задовольнити.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду оскаржується ОСОБА_1 в частині відмови в задоволенні вимог заяви щодо призначення його опікуном над недієздатною тещею, то відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України законність судового рішення, ухваленого в іншій частині, апеляційний суд не перевіряє.
Вищевказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.06.1971 (а.с. 3)
20.06.1992 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.3).
Згідно з копією епікрізу КНП «Перша Черкаська міська лікарня» ОСОБА_2 знаходилась у терапевтичному відділенні з 16.02.2024 по 07.03.2024.
Як вбачається з відповіді КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 22.05.2024 ОСОБА_2 під наглядом лікаря психіатра не перебуває. Зверталась за допомогою 10.10.2023, 06.02.2024 та 01.04.2024.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 482 від 15.08.2024 ОСОБА_2 хворіє на стійке психічне захворювання - органічний психічний розлад, набутий внаслідок перенесеного мозкового ішемічного інсульту та внаслідок хронічної дисциркуляторної, атеросклеротичної енцефалопатії, з вираженими патологічними змінами особистості, проявами когнітивного дефекту, з відсутністю критики до свого стану, через що вона не здатна розуміти значення своїх дій та не може керувати ними.
Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.02.2024 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).
Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 22.03.1996 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).
Також заявник ОСОБА_1 станом на 21.02.2024 року незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с.22).
Відповідно до подання органу опіки та піклування Черкаської міської ради, опікунська рада при виконавчому комітеті Черкаської міської ради не заперечує щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у разі визнання останньої недієздатною за рішенням суду (а.с. 182).
Відмовляючи в задоволенні вимоги про встановлення опіки та призначення опікуном ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що подання органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном є необґрунтованим та таким, що прийняте без повного дослідження всіх обставин, із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення опікуном заявника. 
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Статтею 41 ЦК України передбачено правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99р. № 34/166/131/88 (далі-Правила), опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.
Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад.
Відповідно до п.1.7 Правил, органи опіки та піклування вирішують, в тому числі, питання про встановлення і припинення опіки та піклування; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування); здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; забезпечують тимчасове влаштування неповнолітніх та непрацездатних осіб, які потребують опіки (піклування); розглядають скарги на дії опікунів (піклувальників); вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); беруть участь у розгляді судами спорів, пов`язаних із захистом прав неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється опіка; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування.
Згідно з п.1.8 Правил рішення органів опіки і піклування про призначення чи звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов`язків, а також з інших питань опіки і піклування можуть бути оскаржені в установленому законом порядку.
Пунктом 3.1 Правил передбачено, що для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.
Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.
Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.
Згідно зі статтею 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України).
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи, суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна (постанова Верховного Суду від 24.07.2024 року у справі №727/597/24).
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).
Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому (стаття 2 СК України).
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя (стаття 25-1 КЗпП України).
Положеннями статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім`ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 року у справі №205/4245/17 (провадження №61-17628св19). 
Згідно з частиною 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розрізнено поняття «родичі» та «члени сім`ї».
До загальних ознак сім`ї належать: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом; взаємні права та обов`язки.
Разом з тим, ознаки членів сім`ї не можна розглядати окремо від підстав створення сім`ї, оскільки спільне проживання та побут та наявність взаємних прав та обов`язків можуть бути і у інших суб`єктів, які не є членами сім`ї.
Близькі члени родини (або близькі родичі) - законодавчий термін, що позначає родичів (членів сім`ї) особи, які мають особливі права та/або обов`язки через тісні стосунки з особою.
Отож, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є тещею ОСОБА_1 , отже, заявник не перебуває з недієздатною особою в родинних відносинах, вказані особи не є близькими родичами, інші обставини, які підтвердили б пояснення заявника щодо фактичних родинних відносин із недієздатною, суду об`єктивно не підтверджені.
Згідно з поданням від 13 травня 2024 року Орган опіки і піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради не заперечував проти призначення опікуном ОСОБА_1 . Разом з тим, відповідного обґрунтування доцільності призначення опікуном саме заявника, за наявності у недієздатної особи рідних доньок, які в змозі опікуватися матір`ю, органом опіки та піклування не зазначено.
Колегія суддів зазначає, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, проте, без доведення передбачених законом умов воно не може бути підставою для призначення опікуна у судовому порядку. Подання органу опіки та піклування має оцінюватися судом з точки зору його обґрунтованості і не є обов`язковим для суду. 
Так, зі змісту подання Органу опіки та піклування неможливо встановити наявність умов, передбачених статтями 63-67 ЦК України. Твердження ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із характером захворювання недієздатної, остання вимагає особливого догляду, нічим об`єктивно не підтверджені, даних таких суду не надано, як і не надано підтверджень, що Орган опіки та піклування намагався з`ясувати дійсні взаємини між підопічним та кандидатом в опікуни, тому неможливо не погодитися із позицією суду першої інстанції стосовно того, що заявник не підтвердив підстав для задоволення його заяви в частині визнання його опікуном, більш того, як вбачається, заява є формальною, поверхневою, не відповідає вимогам закону, встановленим для вирішення подібних питань. Разом з тим, це не виключає для заявника можливість звернення до суду із подібними вимогами в разі дотримання вимог закону для даного питання.
Суд першої інстанції правильно оцінив вищевказані обставини та дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .
Колегія суддів зауважує, що саме лише бажання заявника бути опікуном своєї тещі, не може бути безумовною підставою для призначення його опікуном. Крім того, заявник не позбавлений можливості надавати посильну допомогу та підтримку недієздатній ОСОБА_2 без відповідного судового рішення.
Безпідставними є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення невірно оцінив надані докази, та невірно застосував норми права, позбавивши, при цьому, недієздатну особу передбаченого законом обов`язку про призначення їй опікуна, оскільки, відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Отже, під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про ухвалення рішення з порушенням норм процесуального права та із неправильним застосуванням норм матеріального права.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, і підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до переоцінки доказів, яким було надано належної оцінки судом, і не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - залишенню без змін. 

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Антонюк Ірини Андріївни - залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна в оскаржуваній частині - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                        О.В. Карпенко

Судді                    Ю.В. Сіренко
    
               О.М. Новіков 

/повний текст постанови суду виготовлений 06 березня 2025 року/