Справа № 161/7707/23 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/24/25  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 січня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
секретар судового засідання Трикош Н. І.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 у травні 2023 року звернулася в суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, Фонду соціального страхування України, треті особи: голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматський О. О., голова комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області Плескун Н. П., Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Просила визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області № 104-к від 13 квітня 2023 року за підписом Голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області Плескун Н. П., яким вирішено звільнити її з 18 квітня 2023 року, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, поновити на посаді начальника відділу страхових виплат та матеріального забезпечення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області або рівнозначній посаді, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 17 травня 2023 відмовлено у відкритті провадження у справі, роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Постановою Волинського апеляційного суду від 04 липня 2023 року ця ухвала скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду та відкрито провадження, встановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.
Від представника позивача Тоботи Ю. С. 07 серпня 2023 року надійшли заяви про залучення до участі у справі правонаступника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області – Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області; виключити із складу учасників справи в якості третіх осіб голову комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматський О. О., голову комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області Плескун Н.П., Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області; про уточнення позовних вимог. Просила 1) визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області № 104-к від 13 квітня 2023 року за підписом Голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області Плескун Н. П., яким вирішено ОСОБА_1 звільнити 18 квітня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; 2) поновити ОСОБА_1 в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області на посаді начальника відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області або на рівнозначній посаді; 3) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області заробітну плату за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2023 року прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; залучено в якості відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2024 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Роз`яснено позивачу, що заявлені нею вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, вважає її постановленою з порушенням норм процесуального права та незаконною. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що в цій справі виник публічно-правовий спір, який повинен розглядатися судом адміністративної юрисдикції. На момент виникнення спору позивач не була державним службовцем, оскільки Фонд соціального страхування України у Волинській області був робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, в свою чергу Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Тому правовідносини в цій справі не пов`язані із проходженням публічної служби, є приватно-правовими незалежно від участі у них суб`єкта публічного права. Тому цей спір має вирішуватись у порядку цивільного судочинства. Просила скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2024 року і направити справу для продовження розгляду розгляду до суду першої інстанції. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області заперечило доводи апеляційної скарги позивача. Вказали, що Головне управління Пенсійного фонду України є суб`єктом владних повноважень, у зв`язку із цим спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 12 березня 2024 року зупинено апеляційне провадження в цій справі до закінчення перегляду судового рішення в цивільній справі № 712/4776/23 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в касаційному порядку.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 09 грудня 2024 року ухвалив постанову в справі № 712/4776/23 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Черкаського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року (надання загального доступу в реєстрі забезпечено 03 січня 2025 року).
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 08 січня 2025 року апеляційне провадження в цій справі поновлено, справу призначено до апеляційного розгляду.
Від представника позивача Тоботи Ю. С. 14 січня 2025 року надійшла заява про передачу (направлення) цієї справи для продовження розгляду до Волинського окружного адміністративного суду у разі закриття провадження в цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255, частини четвертої статті 377 ЦПК України.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити з викладених у ній підстав. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені апеляційним судом про час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області № 104-к від 13 квітня 2023 року за підписом Голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області Плескун Н. П., яким вирішено звільнити її з 18 квітня 2023 року, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, поновити її на раніше займаній посаді чи рівнозначній посаді, а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку доручено вжити заходів, що випливають із цього Закону.
Пенсійний фонд України та його територіальні органи на час звернення позивача з цим позовом є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Отже, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області припинено та реорганізовано шляхом приєднання до Пенсійного фонду України як правонаступника з 01 січня 2023 року.
Спір між сторонами виник у зв`язку із винесенням Наказу Фонду соціального страхування України Управління виконавчої дирекції фонду у Волинській області № 104-к від 13 квітня 2023 року, яким ОСОБА_1 звільнено у зв`язку скороченням штату та чисельності працівників за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, та вимогою позивача поновити її на посаді на аналогічній або рівнозначній тій, яку вона обіймала, в Пенсійному фонді України (як у правонаступника Фонду). 
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Водночас, право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).
Судова юрисдикція – це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства – цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція – це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба – це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Згідно з матеріалами справи основний штат працівників апарату Пенсійного фонду України та його територіальних органів складають посади державної служби. 
Відтак, внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України відбулося специфічне правонаступництво, за якого згідно з ухваленим Верховною Радою України Законом № 2620-ІХ Фонд як юридична особа приватного права припинився, однак його повноваження, що стосувалися чутливої для держави сфери загальнообов`язкового державного соціального страхування, набув Пенсійний фонд України як юридична особа публічного права та центральний орган виконавчої влади, що також був наділений функціями у сфері загальнообов`язкового державного страхування (пенсійне страхування).
Спори за вимогами, які спрямовані на поновлення працівників Фонду, звільнених внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на роботі в органах Пенсійного фонду та стосуються прийняття на публічну службу, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що на час звільнення таких працівників останні не перебували на державній службі та Пенсійний фонд України і його територіальні органи не здійснювали щодо них публічно-владних управлінських функцій.
Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2024 року в справі № 712/4776/23.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З огляду на викладене суд першої інстанції, встановивши, що спірні правовідносини стосуються проходження позивачем публічної служби, між сторонами у справі виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства прийшов до правильного висновку про закриття провадження у справі.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що апеляційним судом вже було скасовано ухвалу у цій справі про відмову у відкритті провадження (з підстав належності даного спору до розгляду в порядку адміністративного, не цивільного судочинства), де колегія суддів дійшла висновку, що спірні правовідносини є цивільно-правовими. Так, позивачем було пред`явлено позов до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, Фонду соціального страхування України; позивач просила поновити її на посаді саме в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області. Після постановлення апеляційним судом згаданої ухвали, за клопотанням позивача судом було замінено відповідача на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області і змінено позовні вимоги, а саме позивач просила поновити її на роботі в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, яке є юридичною особою публічного права, суб`єктом владних повноважень і спір стосується поновлення на публічній службі.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування немає.
У суду апеляційної інстанції відсутні підстави для передачі справи до Волинського окружного адміністративного суду у порядку, встановленому частиною четвертою статті 377 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанції не закривав провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача  ОСОБА_1 , подану представником  ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2024 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя                                        

       Судді