Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       09 січня 2025 року                                          м. Рівне

Справа № 572/1823/24
Провадження № 33/4815/108/25

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: секретаря судового засідання – Супрунюк К.Р., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Солодкого О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2024 року, –
ВСТАНОВИВ:

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
З матеріалів справи слідує, що 21 квітня 2024 року о 19 годині 37 хвилини ОСОБА_1 по вул. Шевченка, 5 в с. Глушиця, Сарненського району Рівненської області керував транспортним засобом Mercedes-Benz 240 D, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №49 від 21.04.2024 року, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що рішення місцевого суду є неправомірним, так як судом повно і об`єктивно не з`ясовано та не перевірено всіх обставин справи, а саме не досліджено тих обставин чи пройшов лікар ОСОБА_2 спеціальну підготовку, оскільки у разі не проходження лікарем спеціальної підготовки, він не має права проводити огляд водіїв на стан сп`яніння. 
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Солодкого О.В. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при встановлених судом обставинах підтверджуються: актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 21 квітня 2024 року, згідно якого громадянин ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з результатом 0,37 ‰ (а.с.11), відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано рух транспортного засобу Mercedes-Benz 240 D, яким керував ОСОБА_1 (файл 5320 ,час 00:25).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.
Апеляційний суд також критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що судом повно і об`єктивно не з`ясовано та не перевірено всіх обставин справи, а саме не досліджено чи пройшов лікар ОСОБА_2 спеціальну підготовку, так як у разі не проходження лікарем спеціальної підготовки, він не має права проводити огляд водіїв на стан сп`яніння. При цьому з відповіді КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» РОР на запит місцевого суду вбачається, що лікар ОСОБА_2 перебуває в списку лікарів, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.28-29).
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду                 О.І. Полюхович