Номер провадження: 22-ц/813/3501/25 
Справа № 522/13771/24
Головуючий у першій інстанції Чорнуха Ю. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

               Головуючого                        Сегеди С.М.,
               суддів:                                Вадовської Л.М.,
                                               Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Голосної Аліни Володимирівни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року, повний текст якого складено 09.12.2024 року та ухваленого під головуванням судді Чорнухи Ю.В., у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
                                           встановив:

19.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП).
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 27.07.2022 року о 20 год. 35 хв. у м. Одесі, по вул. Фонтанська дорога, 15 відбулася ДТП, за участю транспортного засобу Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та транспортного засобу Kia Rio, номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження. Згідно довіреності від 07.02.2022 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1 бути уповноваженим представником та здійснювати будь-які дії необхідні для виконання повноважень, наданих цією довіреністю. 

Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2022 року у справі № 522/10385/22 винним у вчиненні ДТП визнано водія транспортного засобу Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку експерта № 80-22сті вартість відновлювального ремонту складає 70 925,92 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 48 051,17грн. 
01.04.2023 ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» виплатило потерпілому ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 48051,17 грн., однак виплачене страхове відшкодування не покриває фактичного розміру шкоди на відновлення пошкодженого транспортного засобу Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому вважає, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума 22 874,75 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Голосна А.В. ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.168-172).
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість (а.с.184-189).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 24.02.2025 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є  24.02.2025 року.
При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.12.2024 року (а.с.177), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Колегія суддів також зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи (а.с.179-181). 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позов пред`явлено неналежним позивачем (а.с.155-158).
Колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1-2 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
З матеріалів справи вбачається, що 27.07.2022 року о 20 год. 35 хв. у м. Одесі, по вул. Фонтанська дорога, 15 відбулася ДТП за участю транспортного засобу Hyundai Sonata, реєстраційний номерний знак (далі - р.н.з.) НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та транспортного засобу Kia Rio, р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб Hyundai Sonata, р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження. 
Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2022 року у справі №522/10385/22 винним у вчиненні ДТП визнано водія транспортного засобу Kia Rio, р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 (а.с.54).
Згідно висновку експерта № 80-22 вартість відновлювального ремонту складає 70 925,92 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 48 051,17грн. (а.с.19-32). 
01.04.2023 ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 48 051,17 грн.

В матеріалах справи міститься довіреність від 07.02.2022 року, якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_6 правом розпоряджатися, експлуатувати з правом тимчасового виїзду за кордон автомобілем марки Hyundai Sonata, р.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , належного ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 3246 16.02.2023 року. Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 6-195, посвідчена державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ворсуляк А.М., видана строком на три роки та дійсна до другого лютого дві тисячі двадцять сьомого року, з правом передоручення повноважень іншим особам (а.с.14).
Тобто станом на 24.07.2022 року – момент ДТП, власником автомобіля Hyundai Sonata, р.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, був ОСОБА_4 . 

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 – позивач й апелянт у справі, на підставі вищевказаної довіреності, а тому має право на отримання відшкодування майнової шкоди, є помилковими, з огляду на наступні обставини.

Так, відповідно до ч. 1-2 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.
За правилами ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
За своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність свідчить про надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа. 
Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.10.2019 року у справі №923/876/16.
Довіреність від 07.02.2022 року, якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_6 правом розпоряджатися, експлуатувати з правом тимчасового виїзду за кордон вищевказаним автомобілем, не містить посилання на те, що Колесник А.І. має право вимагати на свою користь майнової шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля марки Hyundai Sonata, р.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску (а.с.14).
Іншої довіреності, яка б надавала ОСОБА_1 таке право, матеріали справи не містять. 

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, що на момент пошкодження автомобіля Hyundai Sonata, р.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року, внаслідок ДТП, яка сталася 24.07.2022 року, позивач ОСОБА_1 був власником вказаного автомобіля або керував ним на законних підставах, а тому є неналежним позивачем у цій справі. 

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення і доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини ( далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги        його не спростовують, оскільки рішення прийнято у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скарги слід залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                                  ухвалив:        

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Голосної Аліни Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду:                                        С.М. Сегеда        

Л.М. Вадовська

                                                                                       О.С. Комлева