УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №287/1092/23 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В. 
Категорія 3 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №287/1092/23 за позовом ОСОБА_1 , поданим через адвоката Семенька Василя Михайловича, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та розподіл спільного майна подружжя
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , поданою адвокатом Калініним Романом Сергійовичем,
на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22 серпня 2024 року
та додаткове рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2024 року, які ухвалені під головуванням судді Заполовського В.В. в смт Ємільчине,
в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_4 через адвоката Семенька Василя Михайловича звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просила: визнати договір купівлі-продажу автомобіля SKODA SUPERB, сірого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , укладений в Територіальному сервісному центрі МВС №5641 18 жовтня 2022 року, недійсним; визнати автомобіль SKODA SUPERB, сірого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль SKODA SUPERB, сірого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та виділити вказаний автомобіль ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля SKODA SUPERB, сірого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 420 585 грн (а.с.1-13,198-200 т.1).
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 01 жовтня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2022 року розірваний. У період перебування у шлюбі та сумісного проживання у серпні 2021 року подружжя придбало легковий автомобіль SKODA SUPERB, сірого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 . Автомобіль був зареєстрований на колишнього чоловіка ОСОБА_2 . Без відома та згоди ОСОБА_1 18 жовтня 2022 року відповідач ОСОБА_2 зняв спірний автомобіль з обліку. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, 18 жовтня 2022 року на підставі договору, укладеного в суб`єкта господарювання №6726/22/069303, транспортний засіб SKODA SUPERB, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1968, перереєстрований на ОСОБА_3 , яка є матір`ю її колишнього чоловіка, тобто відповідача ОСОБА_2 . За таких обставин, на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2022 року відповідач ОСОБА_2 без її ( ОСОБА_1 ) згоди та відома продав спірний автомобіль своїй матері відповідачу ОСОБА_3 . Місце реєстрації власника авто зареєстровано за адресою: с.Зубковичі Коростенського району Житомирської області, що є рідним селом ОСОБА_2 . Вважає зазначений вище договір купівлі-продажу спірного автомобіля фіктивним та таким, що не передбачав настання правових наслідків, оскільки ОСОБА_2 не припиняв користуватися спірним автомобілем до та після укладання договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу. Доказом подальшого безперервного користування ОСОБА_2 спірним автомобілем є постанова Ємільчинського районного суду Житомирської області від 01 лютого 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Так, у постанові зазначено, що відповідач 28 грудня 2022 року в смт Ємільчине по вул. Соборна керував автомобілем SKODA SUPERB. Вважає, що дії ОСОБА_2 щодо відчуження транспортного засобу – автомобіля SKODA SUPERB, р.н. НОМЕР_2 , здійснені з метою позбавити її права власності, приховавши незаконну угоду. Угода про відчуження майна може бути посвідчена без згоди другого з подружжя, якщо з правовстановлюючого документа, свідоцтва про шлюб та інших документів видно, що зазначене майно є особистою власністю одного з подружжя, а не спільною власністю подружжя. Вказаний автомобіль є спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як подружжя, купленим за їх спільні кошти у період їх шлюбу та відноситься до неподільних речей. Розпорядження майном, що є у спільній сумісні власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласника на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Оскільки спірний транспортний засіб набутий за спільні кошти під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, то не отримання згоди ОСОБА_1 при відчуженні спірного автомобіля є порушенням вимог ст.ст.60-61,63 СК України і підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного авта відповідно до ст.ст.203,215 ЦК України. Вимога про стягнення грошової компенсації замість частки у прав спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку для відповідача ОСОБА_2 попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду. Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано. Середня ринкова ціна автомобіля SKODA SUPERB, р.н. НОМЕР_2 , на час проведення автотоварознавчої експертизи становить 841 170 грн.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22 серпня 2024 року позов задоволений. Визнаний договір купівлі-продажу автомобіля SKODA SUPERB, сірого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , укладений 18 жовтня 2022 року в Територіальному сервісному центрі МВС №5641 (м. Рівне, вул. Макарова, 21, ТЦ «Метро»), недійсним. Визнано автомобіль SKODA SUPERB, сірого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Припинено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль SKODA SUPERB, сірого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , та вказаний автомобіль виділений ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля SKODA SUPERB, сірого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , в сумі 420 585 грн, а також витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 3 635 грн. Вирішено питання судового збору.

Додатковим рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2024 року в стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції частково та із додатковим рішенням суду першої інстанції, через адвоката Калініна Р.С. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції від 22 серпня 2024 року в частині стягнення грошової компенсації за частку ринкової вартості автомобіля скасувати та ухвалити у цій частині нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку ринкової вартості автомобіля SKODA SUPERB, сірого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , у сумі 5 000 грн, із відповідним перерахунком судових витрат. Також просить скасувати у повному обсязі додаткове рішення суду першої інстанції від 03 жовтня 2024 року (а.с.94 т.2). 
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що відповідно до висновку експерта від 15 квітня 2024 року №СЕ-19/106-24/3865-АВ експертом Житомирського НДЕКЦ була проведена автотоварознавча експертиза та встановлена середня ринкова ціна автомобіля SKODA SUPERB, яка на дату проведення 15 квітня 2024 року експертизи становила 841 170 грн. У матеріалах справи знаходиться клопотання експерта від 12 березня 2024 року, у якому запропоновано забезпечити суду надання огляд транспортний засіб із 19 березня по 15 квітня 2024 року. Суд першої інстанції клопотання експерта проігнорував. Матеріали справи не містять документальних доказів про повідомлення відповідачів про необхідність надання автомобіля вказаному експерту в зазначений проміжок часу. Через не повідомлення судом першої інстанції відповідачів про необхідність надати авто експерту, останній самостійно змінив питання, на яке йому потрібно було надати експертний висновок. Експерт у висновку не вказав рік виготовлення автомобіля, який він оцінював. Також у висновку зазначено, що пробіг фактичний за (даними одометра) – не надано. На переконання скаржника, ухвала суду першої інстанції від 14 лютого 2024 року експертом не виконана, оскільки експерт самостійно змінив питання поставлене в ухвалі суду про призначення експертизи щодо визначення ринкової вартості авто (без зазначення року виготовлення авто, пробігу, стану, комплектації тощо). За таких обставин, висновок експерта №СЕ-19/106-24/3865-АВ не є належним та допустимим доказом щодо визначення дійсної вартості спірного автомобіля, оскільки експертиза проведена без огляду автомобіля та без врахування усіх індивідуальних ознак спірного автомобіля. Вартість спільного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності – за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано. Для її визначення у разі необхідності й призначається експертиза. Висновок експерта №СЕ-19/106-24/3865-АВ суперечить п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності», адже у ньому йде мова про дійсну, а не середню ринкову вартість авто. У такому випадку до спірних правовідносин підлягає застосуванню висновок, який сформульований у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року про те, що «сторони не дійшли згоди щодо вартості спірного автомобіля, не скористалися правом на звернення з клопотанням про призначення автотоварознавчої експертизи, тому довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу та засвідчує дійсну вартість відчужуваного автомобіля, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості частини автомобіля від тієї суми, за яку він був проданий». Суд першої інстанції повинен був керуватися даними вартості спірного автомобіля з листа регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Рівненській області від 13 березня 2023 року №31/26аз-17-2023, наявної в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, 18 жовтня 2022 року на підставі договору, укладеного в суб`єкта господарювання №6726/22/069/303 від 18 жовтня 2022 року, та на момент перереєстрації транспортного засобу його вартість становила 10 000 грн. Вважає, що згідно з наявних документальних доказів у справі стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає 5 000 грн грошової компенсації за частку автомобіля.

Від представника позивача ОСОБА_4 адвоката Семенька В.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 22 серпня 2024 року - без змін. 
У доведенні своєї позиції посилається на те, що суд першої інстанції без жодних сумнівів встановив, що відповідач ОСОБА_2 без згоди та відома позивача ОСОБА_1 відчужив автомобіль SKODA SUPERB, який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний за спільні кошти подружжя у період їх шлюбу. За відсутності згоди позивача ОСОБА_1 на відчуження відповідачем ОСОБА_2 спірного автомобіля, позивач має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди, - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У постанові Верховного Суду в справі №127/7029/15-ц сформульований правовий висновок за яким, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку в спільному майні. Не надання автомобіля експерту для огляду, не перешкодило останньому в проведенні автотоварознавчої експертизи, а відповідач ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження дійсної вартості спірного автомобіля та не спростував визначений висновком експерта від 15 квітня 2024 року №СЕ-19/106-24/3865-АВ розмір вартості цього автомобіля. Із аналізу ухвали суду першої інстанції від 14 лютого 2024 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи та висновку експерта від 15 квітня 2024 року прослідковується, що редакція питання, яке винесене на вирішення, є повністю ідентичною, а тому твердження скаржника про самостійну зміну судовим експертом питання, на яке йому потрібно надати експертний висновок, не відповідають дійсності. Разом із тим, зазначаючи про умисне порушення своїх прав, скаржник не вказує, яке конкретно його право було порушено змістом висновку експерта від 15 квітня 2024 року. Також у висновку експерта від 15 квітня 2024 року останній визначив рік виготовлення КТЗ -13 червня 2016 року, а також термін його експлуатації – 7 років 10 місяців 2 дні або 7,83 року (станом на 15 квітня 2024 року) та врахував дану характеристику автомобіля під час визначення його середньої ринкової ціни. Згідно з Методикою №142/2092 для визначення середньої ринкової ціни КТЗ пробіг конкретного автомобіля значення не має. Висновок експерта від 15 квітня 2024 року є належним та допустимим доказом, оскільки з нього можна встановити середню ринкову ціну спірного автомобіля. Протилежного відповідачем ОСОБА_2 не доведено. Посилання в апеляційній скарзі на висновки, висловлені Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2018 року в справі №201/14044/16-ц, безпідставні, оскільки зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи. У справі, на яку посилається скаржник, сторона не скористалася правом на звернення з клопотанням про призначення автотоварознавчої експертизи. Водночас у нашій справі позивач скористалася своїм процесуальним правом та подала до суду першої інстанції клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. Дане клопотання було задоволене ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14 лютого 2024 року, внаслідок чого була призначена відповідна експертиза, за результатами проведення якої складений висновок експерта від 15 квітня 2024 року. Обставини у справі №201/14044/16-ц не є подібними до обставин, що виникли між сторонами у цій справі. Крім того, ціна спірного автомобіля в договорі купівлі-продажу від 18 жовтня 2022 року є договірною, а не дійсною ринковою вартістю транспортного засобу та у матеріалах справи є висновок експерта від 15 квітня 2024 року, яким встановлена саме середня ринкова вартість спірного автомобіля, за якою і слід стягувати грошову компенсацію за частку.

Відзиву від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Калінін Р.С. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, - рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22 серпня 2024 року в частині стягнення грошової компенсації за частки автомобіля SKODA SUPERB скасувати та постанови в цій частині нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частки ринкової вартості автомобіля в сумі 5 000 грн. Стороною не заявлено про закриття апеляційного провадження в частині скасування додаткового рішення суду першої інстанції від 03 жовтня 2024 року та апеляційна скарга підтримана й у цій частині.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Семенька В.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 22 серпня 2024 року – без змін.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася. Про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 22 серпня 2024 року в частині вимог про визнання договору купівлі-продажу спірного автомобіля від 18 жовтня 2022 року недійсним, визнання автомобіля об`єктам права спільної сумісної власності подружжя, припинення права спільної сумісної власності та виділення автомобіля ОСОБА_2 , оскільки у вказаній частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 22 серпня 2024 року в частині стягнення грошової компенсації за частку ринкової вартості автомобіля та додаткового рішення від 03 жовтня 2024 року відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга ст.65 СК України).

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена (частина третя ст.65 СК України).

Отже, відсутність нотаріального посвідчення згоди другого з подружжя на укладення правочину, позбавляє іншого подружжя, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини другої ст.65 СК України та ст.215 ЦК України надає іншому подружжю право оскаржити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди іншого подружжя на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи-контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору. Згода подружжя на вчинення іншим з подружжя правочину є за своєю правовою природою окремим одностороннім правочином, що має бути укладений письмово.

Відповідно до вимог частини третьої ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша ст.60 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша ст.68 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша ст.70 СК України).

Відповідно до частини другої ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. 

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга ст.71 СК України).

Згідно з висновком Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду в постанові від 05 квітня 2019 року у справі №645/4711/15-ц один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

Із урахуванням принципу розумності, якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) вимагає поділити неподільну річ шляхом виділена її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми компенсації на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду. Платоспроможність відповідача не має значення для вирішення спору, оскільки у разі задоволення позову відповідач стає одноосібним власником речі (постанова Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі №299/2587/15-ц).

За змістом частини четвертої ст.71 СК України згоду на отримання компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 травня 2022 року в справі №209/3085/20 виснувала, що частини четверта та п`ята ст.71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач.

У пунктах 22 та 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. 

Аналогічна позиція підтримана у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності», у якому зазначено, що вартість спільного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності – за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано. Для її визначення у разі необхідності призначається експертиза.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Разом із тим, Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2018 року в справі №127/7029/15-ц виснував, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку в спільному майні.

Ринкова вартість КТЗ це вартість, за яку можливе відчуження КТЗ на ринку подібного КТЗ.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2022 року розірваний шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 01 жовтня 2011 року відділом ДРАЦС Ємільчинського РУЮ Житомирської області (а.с.12 т.1).

Із листа регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Рівненській області від 13 березня 2023 року №31/26аз-17-2023 прослідковується, що відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, 03 серпня 2021 року на підставі договору, укладеного в суб`єкта господарювання від 03 серпня 2021 року №2981/21, транспортний засіб SKODA SUPERB, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1968, зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с.15 т.1). Вартість вказаного транспортного засобу SKODA SUPERB, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1968, на момент реєстрації становила 66 000 грн. Згідно з інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, 18 жовтня 2022 року на підставі договору, укладеного в суб`єкта господарювання від 18 жовтня 2022 року №6726/22/069303, транспортний засіб SKODA SUPERB, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1968, перереєстрований на ОСОБА_3 . Вартість транспортного засобу SKODA SUPERB, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1968, на момент перереєстрації становила 10 000 грн. Станом на дату надання відповіді ОСОБА_3 є власницею транспортного засобу SKODA SUPERB, 2016 року випуску.

Під дійсною вартістю спірного автомобіля на час розгляду справи розуміється грошова сума, за яку автомобіль не проданий, а міг бути проданим, що не є тотожними поняттями, а тому для визначення дійсної вартості спірного автомобіля необхідний висновок експерта, який має спеціальні знання, оскільки сторони з цього приводу порозумітися не можуть. Такий підхід гарантує позивачу справедливу сатисфакцію та одночасно убезпечить сторони від зловживань. 

За положеннями частини першої ст.102 ЦПК України висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. 

До предмета доказування у цій справі входить дійсна вартість спірного автомобіля, тобто грошова сума, за якою спірний автомобіль міг бути проданим, тобто ринкова його ціна, встановлення якої потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Наразі частина третя ст.102 ЦПК України передбачає, що висновок експерта може бути підготовлений, як на замовлення учасника справи, так і на підставі ухвали суду про призначення експертизи. 

Відповідно до висновку експерта від 15 квітня 2024 року №СЕ-19/106-24/3865-АВ, складеного експертом сектору автотоварознавчих досліджень відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Житомирського НДЕКЦ МВС Атаманюк Л. за наслідками проведеної автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14 лютого 2024 року, - середня ринкова ціна автомобіля SKODA SUPERB, номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , із дизельним двигуном об`ємом 2,0 (1968 см3) на дату проведення експертизи, а саме: 15 квітня 2024 року, становила 841 170 грн (а.с.177-182 т.1).

Із звіту №228/24 про оцінку майна, який виконаний 15 липня 2024 року ФОП-оцінювачем ОСОБА_5 на замовлення відповідача ОСОБА_6 , ринкова вартість колісного транспортного засобу SKODA SUPERB, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , становить 428 280 грн (а.с.2-25 т.2).

Разом із тим, за положеннями частин першої, другої, п`ятої та шостої ст.106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

У звіті про оцінку майна від 15 липня 2024 року №228/24, не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також не зазначено, що висновок підготовлений для подання до суду. 

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав звіт про оцінку майна від 15 липня 2024 року №228/24 неналежним та недопустимим у справі доказом, оскільки всупереч вимог ст.106 ЦПК України у ньому не зазначено, що експерт, який його склав, обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також того, що звіт про оцінку колісного транспортного засобу SKODA SUPERB підготовлений для подання до суду.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2023 року в справі №172/313/21.

Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2023 року в справі №199/291/21 підтримав викладений вище правовий висновок про те, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року в справі №753/1902/21.

Суд першої інстанції встановив, що спірний автомобіль SKODA SUPERB, сірого кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , набутий позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 у період їх перебування у зареєстрованому шлюбі за кошти, які їм належали, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. До розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 розпорядився зазначеним спільним майном подружжя на власний розсуд без повідомлення та письмової згоди позивача ОСОБА_7 , уклавши проти волі останньої договір купівлі-продажу транспортного засобу та продавши його своїй матері, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вартість автомобіля, який підлягає поділу, слід визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, яка встановлена висновком експерта від 15 квітня 2024 року №СЕ-19/106-24/3865-АВ та становить 841 170 грн, тим більше, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що одержані від продажу автомобіля кошти ОСОБА_2 використав в інтересах сім`ї із ОСОБА_4 чи на потреби такої. 

Доводи апеляційної скарги про те, що судовий експерт Атаманюк Л. при проведенні судової автотоварознавчої експертизи самостійно змінила питання, яке було винесене на вирішення експертизи, є надуманими та спростовуються змістами самої ухвали суду першої інстанції про призначення судової автотоварознавчої експертизи від 14 лютого 2024 року та висновку експерта від 15 квітня 2024 року №СЕ-19/106-24/3865-АВ. Так, ухвалою суду на вирішення експертів поставлено лише одне питання, яка дійсна (середня) ринкова вартість (ціна) автомобіля SKODA SUPERB, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , дизельний двигун об`ємом 2,0 на дату проведення експертизи. Із висновку експерта від 15 квітня 2024 року №СЕ-19/106-24/3865-АВ убачається, що середня ринкова ціна автомобіля SKODA SUPERB, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , із дизельним двигуном об`ємом 2,0 на дату проведення експертизи, а саме: 15 квітня 2024 року становила 841 170 грн. Отже, експертом досліджено питання середньої ринкової ціни спірного автомобіля, що в свою чергу свідчить про те, що автотоварознавча експертиза проведена відповідно та у межах ухвали суду першої інстанції про її призначення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у висновку експерта від 15 квітня 2024 року не вказаний рік виготовлення автомобіля є безпідставними. З аналізу висновку експерта від 15 квітня 2024 року слідує, що судовий експерт визначила рік виготовлення КТЗ (13 червня 2016 року), а також термін експлуатації – 7 років 10 місяців 2 дні або 7,83 року та врахувала дану характеристику автомобіля під час визначення його середньої ринкової ціни. Зокрема, у додатку 1 до висновку експерта від 15 квітня 2024 року Бюлетені автотоварознавця від 15 квітня 2024 року зазначений рік випуску: 2016.

Згідно з п.3.1 розділу ІІІ Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/2092 (далі – Методика), основним підходом до визначення ринкової вартості КТЗ є порівняльний підхід. Для визначення вартості за порівняльним підходом використовуються статистично усереднені цінові дані КТЗ, які були відчужені в Україні, за умов, що вони відповідають змісту поняття «ринкова вартість», зокрема грунтуються на даних ринку КТЗ і зведені в довідниках, до яких висуваються вимоги щодо науковості, об`єктивності, об`ємності інформації. За п.3.2 розділу ІІІ Методики найбільш вірогідним методом порівняльного підходу до оцінки КТЗ є метод, заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ. За цим методом вартість визначається на базі середньої ціни продажу (пропозиції) ідентичного КТЗ з відповідним строком експлуатації. Подальше коригування враховує різницю між пробігом, комплектністю, укомплектованістю, технічним станом об`єкта порівняння та об`єкта оцінки. Відповідно до п.7.4 розділу VІІ Методики середня ринкова ціна КТЗ це величина, яка визначається статистичними методами, еквівалентна найбільш вірогідній вартості продажу (пропозиції до продажу), сукупності КТЗ визначної моделі з відповідним строком експлуатації і пробігом на визначений момент часу, у конкретному регіоні чи місцевості з дотриманням вимог, що відповідають поняттю «ринкова вартість». У додатку 1 до висновку експерта від 15 квітня 2024 року Бюлетень автотоварознавця від 15 квітня 2024 року зазначено, що середній річний нормативний пробіг автомобіля, тис.км- 24.8, середній статистичний пробіг автомобіля, тис.км – 196.3.

За таких обставин, висновок експерта від 15 квітня 2024 року відповідає вимогам Законів України «Про судову експертизу» та «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національному стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженому постановою КМУ від 10 вересня 2003 року №1440, та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/2092 та є у справі належним і допустимими доказом, оскільки протилежного не доведено. Як вже зазначалося вище, спірний автомобіль відчужений проти волі позивача і визначенню підлягає саме ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобіля на час розгляду справи. Висновком експерта від 15 квітня 2024 року встановлена саме середня ринкова вартість спірного автомобіля. 

Аргументи апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин слід застосувати ціну 10 000 грн, за якою відповідач ОСОБА_2 продав автомобіль своїй матері ОСОБА_3 , тобто даними вартості спірного автомобіля з листа Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Рівненській області, не узгоджуються із позиціями, які висловлені Верховним Судом у постановах від 17 серпня 2022 року в справі №545/2396/20 та від 15 жовтня 2020 року №483/812/19, приймаючи до уваги, що ціна спірного автомобіля у договорі купівлі-продажу від 18 жовтня 2022 року №6726/22/069303 є договірною, а не дійсною ринковою вартістю транспортного засобу. 

Обставина невиконання не з вини сторін у справі клопотання експерта від 12 березня 2024 року про надання транспортного засобу для огляду не стало перешкодою у визначенні середньої ринкової ціни автомобіля відповідно до подібних за технічними характеристиками та роком випуску транспортними засобами і на обґрунтованість висновку експерта не вплинула, а тому сама по собі не є достатньою підставою для скасування справедливого рішення суду першої інстанції.

Скаржником не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спірного транспортного засобу та не спростовано належними і достовірними доказами середню ринкову ціну автомобіля, яка визначена висновком експерта від 15 квітня 2024 року, за якою суд першої інстанції присудив позивачу грошову компенсацію за частку спірного автомобіля, який проданий без її ОСОБА_4 згоди, тобто проти її волі, у період шлюбу з ОСОБА_2 та матеріали справи не містять доказів, що кошти від реалізації цього транспортного засобу були використані на потреби сім`ї. 

Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах від 27 березня 2018 року в справі №910/17999/16 та від 25 квітня 2018 року в справі №925/3/7 роз`яснила, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Обставини у справі №201/14044/16-ц та у цій справі не є подібними. Так, у справі 201/14044/16-ц сторони не скористалися правом на звернення з клопотанням про призначення автотоварознавчої експертизи. Водночас у цій справі позивач ОСОБА_4 скористалася своїм процесуальним правом та подала до суду клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, яке судом першої інстанції було задоволено, ухвалою суду призначена відповідна експертиза , за результатами якої складений висновок експерта від 15 квітня 2024 року. Отже, аргументи апеляційної скарги щодо не врахування висновку Верхового Суду, викладеного у постанові від 18 квітня 2018 року в справі №201/14044/16-ц, є неприйнятними через відмінність фактичних обставин.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, матеріали справи не містять наданих позивачем або її представником доказів понесення витрат на правничу допомогу, а саме: договору про надання правничої допомоги, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт тощо), інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання позивачу правничої допомоги, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Підсумовуючи викладене вище, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції від 22 серпня 2024 року в оскарженій частині та додаткове рішення цього ж суд від 03 жовтня 2024 року залишаються без змін, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Калініним Романом Сергійовичем, залишити без задоволення.
Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22 серпня 2024 року та додаткове рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 03 лютого 2025 року.

Головуюча Судді: