ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/6235/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року в адміністративній справі №280/6235/24 (головуючий суддя першої інстанції - Батрак І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними бездіяльності, рішення, його скасування та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          В С Т А Н О В И В 
Позивач 04.07.2024 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача при призначенні йому пенсії за віком, яка виявилась у невключенні в страховий стаж періодів навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1977 року по 09.07.1981 року, військової служби з 12.10.1981 року по 13.06.1983 року, проходження спеціальної підготовки в Національній школі суддів України з 27.08.2018 року по 24.05.2019 року;
- зобов`язати відповідача включити до його страхового стажу  періоди навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1977 року по 09.07.1981 року, військової служби з 12.10.1981 року по 13.06.1983 року, проходження спеціальної підготовки в Національній школі суддів України з 27.08.2018 року по 24.05.2019 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 04.06.2024 року №084050001935 про перерахунок пенсії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі повідомлення-розрахунку ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.04.2024 року №18 для зарахування неповних місяців до страхового стажу як повних відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058, та у визначеному цим повідомленням розмірі, позивачем у травні 2024 року здійснена доплата 78003,43 грн, в результаті чого його страховий стаж збільшився на 2 роки. Вказує, що рішенням відповідача від 04.06.2024 року №084050001935 здійснено перерахунок його пенсії у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 01.06.2024 року на підставі сплати внесків, в результаті чого його пенсія була зменшена з 7453,89 грн. до 7059,89 грн.. Відповідач пояснює це тим, що в результаті здійсненої доплати для зарахування неповних місяців до страхового стажу, як повних, погіршився індивідуальний коефіцієнт заробітку. Зауважує, що на його запит ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 14.06.2024 року №10666-9450/Ж-02/8-0800/24 надіслало додатки до рішення №084050001935, зміст яких засвідчив, що урахований ними стаж для розрахунку пенсії позивача містить неправильні та неповні дані, зокрема відповідачем не включено в страховий стаж періоди навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1977 року по 09.07.1981 року, військової служби з 12.10.1981 року по 13.06.1983 року, а також проходження спеціальної підготовки в Національній школі суддів України з 27.08.2018 року по 24.05.2019 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо включенні в страховий стаж ОСОБА_1 періодів навчання у вищому навчальному закладі з 27.06.1981 року по 09.07.1981 року, військової служби з 30.03.1983 року по 13.06.1983 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди навчання у вищому навчальному закладі з 27.06.1981 року по 09.07.1981 року, військової служби з 30.03.1983 року по 13.06.1983 року, у зв`язку із чим здійснити перерахунок розміру його пенсії за віком.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позові.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, апеляційна скарга фактично обґрунтована та містить доводи, викладені в позовній заяві. 
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою   Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 в адміністративній справі №280/6235/24 та витребувано матеріали вказаної адміністративної справи з суду першої інстанції. 
Матеріали адміністративної справи №280/6235/24 надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 28.11.2024 року та передані головуючому судді Юрко І.В. 29.11.2024 року.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року розгляд справи №280/6235/24 у суді апеляційної інстанції призначено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.     
У період з 21.01.2025 року по 07.02.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.  У період з 16.01.2025 року по 06.02.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області з 17.05.2019 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням відповідача №084050001935 від 28.02.2024 року проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий), в результаті якого з 01.03.2024 року розмір пенсії склав 7453,89 грн..
На підставі повідомлення-розрахунку ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.04.2024 року №18 для зарахування неповних місяців до страхового стажу як повних відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та у визначеному цим повідомленням розмірі, позивачем у травні 2024 року здійснена доплата  в розмірі 78003,43 грн., в результаті чого страховий стаж позивача збільшився на 2 роки.
Рішенням відповідача від 04.06.2024 року №084050001935 здійснено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з уточненням даних в ЕПС 01.06.2024 року, на підставі сплати внесків, в результаті чого пенсія позивача була зменшена до 7059,89 грн..
Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо включення в його страховий стаж періодів навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1977 року по 09.07.1981 року, військової служби з 12.10.1981 року по 13.06.1983 року, проходження спеціальної підготовки в Національній школі суддів України з 27.08.2018 року по 24.05.2019 року, а також вважаючи протиправним рішенням відповідача від 04.06.2024 року №084050001935 про перерахунок пенсії, позивач звернувся з позовом до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон №1058).
За приписами статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
До набрання чинності Законом №1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон №1788).
Відповідно до частини третьої статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (пункт «в»); навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі  (пункт «д»).
Статтею 62 Закону №1788 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637) закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі по тексту - Порядок №590).
Підпунктом «і» п.109 Порядку №590 визначалося, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах тощо), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.
З трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 25.08.1975 року вбачається, що 01.09.1977 року ОСОБА_1 був зарахований студентом 1 курсу денного факультету до Харківського юридичного інституту ім.Ф.Е.Дзержинського, з якого відрахований 09.07.1981 року у зв`язку із закінченням навчання.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період навчання позивача на денному факультеті вищого навчального закладу належить зарахуванню до страхового  стажу.
Натомість, згідно  форми РС-право (стаж  для  розрахунку)  пенсійним  органом  під  час призначення пенсії та при наступних в подальшому перерахунках зараховано до страхового стажу позивача період навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1977  року  по 26.06.1981 року  (а.с.16, 17, 50, 52, 54, 58, 60, 62, 65).
Доказів протилежного позивачем суду першої та апеляційної інстанцій  не  надано,  та  в  матеріалах  справи  такі  докази  відсутні.
Відтак, в  цій частині  задоволенню  належать  вимоги  за  період  з 27.06.1977  року по 09.07.1981 року,  як  вірно  зазначив  суд  першої  інстанції.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.
Згідно пункту «в» частини третьої статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується військова служба.
Так, до пункту 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Відповідно до військового квитка серія НОМЕР_2 позивач проходив військову службу у лавах Радянської Армії у військовій частині № НОМЕР_3 з 12.10.1981 року по 29.03.1983 року.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період проходження  військової  служби  позивача у лавах Радянської Армії належить зарахуванню  до страхового стажу.
Натомість, згідно  форми РС-право (стаж  для  розрахунку)  пенсійним  органом  під  час призначення пенсії та при наступних в подальшому перерахунках зараховано до  страхового  стажу  позивача  період  проходження  військової  служби  позивача у лавах Радянської Армії  з 12.10.1981  року  по 29.03.1983  року  (а.с.16, 17, 50, 52, 54, 58, 60, 62, 65).
Доказів протилежного позивачем суду першої та апеляційної інстанцій  не  надано,  та  в  матеріалах  справи  такі докази  відсутні.
Відтак, в цій частині задоволенню належать вимоги за період  з 30.03.1983 року по 13.06.1983 року, як вірно зазначив  суд першої інстанції.

Щодо зарахування до страхового стажу скаржника періоду проходження спеціальної підготовки в Національній школі суддів України з 27.08.2018 року по 24.05.2019 року, апеляційний  суд  зазначає  наступне.
За приписами ч. 1-3 статті 71 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», яка була чинна на час спірного періоду, спеціальна підготовка кандидата на посаду судді включала теоретичну та практичну підготовку судді в Національній школі суддів України.
Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 12.02.2018 року №19/зп-18  затверджено Порядок проходження спеціальної підготовки кандидатами на посаду судді.
Відповідно до п.1.2. вказаного Порядку спеціальна підготовка проводиться протягом дванадцяти місяців, якщо інший строк не визначений рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (для кандидатів на посаду судді, які мають стаж роботи на посаді помічника судді щонайменше три роки, протягом трьох місяців) за рахунок коштів Державного бюджету України. На період проходження спеціальної підготовки за кандидатом на посаду судді (далі – кандидат, слухач) зберігається основне місце роботи, виплачується стипендія в розмірі посадового окладу помічника судді місцевого суду. Строк проходження спеціальної підготовки в Національній школі суддів України зараховується до стажу професійної діяльності у сфері права.
Відповідно до п.2.2. Порядку кандидати на посаду судді впродовж спеціальної підготовки мають статус слухачів. 
Таким чином, під час проходження спеціальної підготовки в Національній школі суддів України у період з 27.08.2018 року по 24.05.2019 року за позивачем повинно було зберігатись основне місце роботи та позивачу сплачувалась стипендія. Оскільки стипендія не є зарплатною виплатою, відповідно її сума не буде базою для оподаткування ЄСВ, що підтверджується довідкою Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов’язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) позивача, з якої вбачається, що за періоди з 27.08.2018 року по 24.05.2019 року страхові внески сплачені не були.
Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що позивач на час проходження  такого навчання працював помічником судді,або був кандидатом на посаду судді(у віці 59-60 років).
Також  апеляційний  суд  звертає  увагу,  що  надана  пенсійним  органом  разом  із  відзивом на позов копія трудової  книжки   ОСОБА_1   НОМЕР_1 від 25.08.1975 року не містить будь-яких записів щодо проходження позивачем спеціальної підготовки в Національній школі суддів України  (а.с.41-44).
А позивач до позовної заяви взагалі надав лише копію першого та дев`ятого аркуша трудової книжки, які містять лише відомості про навчання у вищому  навчальному  закладі в  період 1977-1981 роках  (а.с.9).
Надана ж копія листа 50 якогось документа не є відображенням відомостей  трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки не містить посилання на вказаний номер  (а.с.9-зворіт).
Відтак, позовні вимоги позивача про зарахування до страхового стажу періоду  підготовки в Національній школі суддів України задоволенню не підлягають, як вірного  висновку  дійшов  суд  першої  інстанції.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що не підлягає скасуванню рішення відповідача від 04.06.2024 року №084050001935 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , оскільки вказаний перерахунок не стосувався спірних періодів стажу позивача, а був пов`язаний із збільшенням страхового стажу позивача на 2 роки, у зв`язку із здійсненою ним доплатою для зарахування неповних місяців до страхового стажу як повних. 
Враховуючи наведені вище обставини, в їх сукупності, суд першої інстанції  дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних  вимог.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційній скарзі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року в адміністративній справі №280/6235/24 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року в адміністративній справі №280/6235/24 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.     
   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко