ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року	Львів	Справа № 300/7201/24 пров. № А/857/29568/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року (ухвалене головуючим – суддею Матуляком Я.П. у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/7201/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій,
                                                           ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив: 
визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) за період роботи в російській федерації з 13.09.2005 по 01.10.2009, з 16.02.2010 по 29.07.2014, з 15.09.2014 по 08.06.2015, з 17.06.2015 по 09.06.2016, з 11.07.2016 по 22.06.2017, з 25.07.2017 по 24.06.2018, з 01.07.2018 по 28.06.2019, з 04.07.2019 по 02.07.2020;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру пенсії враховуючи заробітну плату за весь період страхового стажу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 по справі №300/3025/23 відповідачем призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, врахувавши до страхового стажу періоди роботи з 13.09.2005 по 01.10.2009, з 16.02.2010 по 29.07.2014, з 15.09.2014 по 08.06.2015, з 17.06.2015 по 09.06.2016, з 11.07.2016 по 22.06.2017, з 25.07.2017 по 24.06.2018, 01.07.2018 по 28.06.2019 та з 04.07.2019 по 02.07.2020 на території російської федерації, при цьому не урахувавши заробітну плату згідно довідок від 03.12.2020 за №1019, від 26.03.2021 за №081 та №082. На звернення позивача, відповідач листом від 11.05.2024 повідомив, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 по справі №300/3025/23 відповідачем призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, врахувавши до страхового стажу періоди роботи з 13.09.2005 по 01.10.2009, з 16.02.2010 по 29.07.2014, з 15.09.2014 по 08.06.2015, з 17.06.2015 по 09.06.2016, з 11.07.2016 по 22.06.2017, з 25.07.2017 по 24.06.2018, 01.07.2018 по 28.06.2019 та з 04.07.2019 по 02.07.2020 на території російської федерації. Відповідач зазначив, що інших зобов`язань щодо виконання даного рішення, судом на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, не покладено. Заробітна плата позивача за вказані періоди розрахована у нульовому варіанті, оскільки російська федерація з 01.01.2023 припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 23.03.1992. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування ОСОБА_1 з 26.04.2022 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 заробітної плати згідно довідок від 03.12.2020 за №1019, від 26.03.2021 за №081 та №082 за періоди роботи з 13.09.2005 по 01.10.2009, з 16.02.2010 по 29.07.2014, з 15.09.2014 по 08.06.2015, з 17.06.2015 по 09.06.2016, з 11.07.2016 по 22.06.2017, з 25.07.2017 по 24.06.2018, 01.07.2018 по 28.06.2019 та з 04.07.2019 по 02.07.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 26.04.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати згідно довідок від 03.12.2020 за №1019, від 26.03.2021 за №081 та №082 за періоди роботи з 13.09.2005 по 01.10.2009, з 16.02.2010 по 29.07.2014, з 15.09.2014 по 08.06.2015, з 17.06.2015 по 09.06.2016, з 11.07.2016 по 22.06.2017, з 25.07.2017 по 24.06.2018, 01.07.2018 по 28.06.2019 та з 04.07.2019 по 02.07.2020, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неможливості урахування заробітної плати позивача згідно довідок від 03.12.2020 за №1019, від 26.03.2021 за №081 та №082 за періоди роботи на території російської федерації з 13.09.2005 по 01.10.2009, з 16.02.2010 по 29.07.2014, з 15.09.2014 по 08.06.2015, з 17.06.2015 по 09.06.2016, з 11.07.2016 по 22.06.2017, з 25.07.2017 по 24.06.2018, 01.07.2018 по 28.06.2019 та з 04.07.2019 по 02.07.2020, з підстав припинення 01 січня 2023 року участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки у період роботи позивача на території російської федерації вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. 
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 по справі №300/3025/23 відповідачем призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, врахувавши до страхового стажу періоди роботи з 13.09.2005 по 01.10.2009, з 16.02.2010 по 29.07.2014, з 15.09.2014 по 08.06.2015, з 17.06.2015 по 09.06.2016, з 11.07.2016 по 22.06.2017, з 25.07.2017 по 24.06.2018, 01.07.2018 по 28.06.2019 та з 04.07.2019 по 02.07.2020 на території російської федерації.
На звернення позивача, відповідач листом від 11.05.2024 повідомив, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 по справі №300/3025/23 відповідачем призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, врахувавши до страхового стажу періоди роботи з 13.09.2005 по 01.10.2009, з 16.02.2010 по 29.07.2014, з 15.09.2014 по 08.06.2015, з 17.06.2015 по 09.06.2016, з 11.07.2016 по 22.06.2017, з 25.07.2017 по 24.06.2018, 01.07.2018 по 28.06.2019 та з 04.07.2019 по 02.07.2020 на території російської федерації. Відповідач зазначив, що інших зобов`язань щодо виконання даного рішення, судом на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, не покладено. Заробітна плата позивача за вказані періоди розрахована у нульовому варіанті, оскільки російська федерація з 01.01.2023 припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 23.03.1992.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до п. 2 ст. 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно із ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (Порядок № 22-1).
Згідно з пп. 3 п. 2.1 Розділу 2 Порядку № 22-1 передбачено, що для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року згідно додатку 1 із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року згідно додатку 1.
Згідно з п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.
При цьому, визначальним критерієм для включення відповідного заробітку до суми доходу, з якого обчислюється пенсія, є нарахування внесків на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №709/1448/16-а.
Згідно з пунктом 2.23 Порядку №22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
При цьому, ні Порядком №22-1, ні іншим нормативним документом не визначено вичерпного переліку тих первинних документів, якими повинна підтверджуватись довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, а також не передбачено порядок підтвердження довідки про заробіток первинними документами, якщо відомості про заробітну плату відсутні в архівній установі. 
Щодо доводів відповідач про те, що російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, то колегія суддів вказує на наступне.
Відповідно до ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, для встановлення права на пенсію громадянам враховують трудовий стаж, набутий на території колишнього СРСР до 13.03.1992.
Відповідно до ст. 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
На час виникнення спірних правовідносин Україна та російська федерація були членами Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відтак така Угода розповсюджує свою дію на даний вид пенсійного забезпечення.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.
При цьому колегія суддів вказує, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Аналогічний висновок сформований Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 в справі № 577/2688/17, від 05.03.2020 в справі № 227/4978/16-а та від 26.03.2020 в справі № 264/2643/17.
Відтак, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і вихід України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення і набрання чинності Законом №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», не є підставою для відмови в обчисленні пенсії позивача з урахуванням даних заробітної плати, отриманої на території рф, адже така отримана ним до ухвалення відповідних рішень.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється. 
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 300/7201/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар