ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

           16 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/23062/24	

Головуючий суддя І інстанції – Ільков В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Чередниченка В.Є., Чепурнова Д.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі  апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року в адміністративній справі №160/23062/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС»  до  Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",   ОСОБА_1  про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС»   звернулось до суду з адміністративним позовом до Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_1 , в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.10.2016 про розшук майна боржника в межах виконавчого провадження №52693546.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" було  повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом  норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявні фактичні та юридичні підстави для поновлення строку звернення до суду, згідно ст. 121 КАС України, тому як позивач не був стороною виконавчого провадження № 52693546, ні іншим учасником виконавчого провадження то і, відповідно документи виконавчого провадження № 52693546 йому не надсилалися, а відтак, позивачу було невідомо ні про факт існування обтяження його майна, ні про виконавче провадження № 52693546 в межах якого винесена оспорювана постанова, ні про саму оспорювану постанову від 04.10.2016, що свідчить про поважність причин на звернення з даним позовом до суду з 2016 року. Натомість, після отримання відповіді відповідача 14.08.2024 на свою заяву про скасування постанови від 14.05.2024, позивач звернувся до суду першої інстанції 23.08.2024 року.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, не наведено поважних причин пропуску строку, не надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення його до суду з позовом, а тому в даному випадку наявні підстави для відмови у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду по адміністративній справі.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства
Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
Як свідчать встановлені обставини справи, предметом спірних правовідносин виступає правомірність прийняття відповідачем постанови від 04.10.2016 про розшук майна боржника в межах виконавчого провадження №52693546.
У зв`язку з відсутністю наведеної постанови в матеріалах справи, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 року було зобов`язано Заводський відділ Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати до суду належним чином завірену копію постанови державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.10.2016 про розшук майна боржника в межах виконавчого провадження №52693546 та копію постанови про відкриття виконавчого провадження №52693546.
На виконання вимог наведеної ухвали, 15.01.2025 року відповідачем до суду були подані пояснення, відповідно до яких останній зазначив, що не може надати до апеляційного суду належним чином завірені копії   постанов від 04.10.2016 про розшук майна боржника в межах виконавчого провадження №52693546 та   про відкриття виконавчого провадження №52693546, оскільки виконавче провадження №52693546 було знищене відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах  державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5.
Також, в наведених поясненнях зазначено, що виконавче провадження №52693546 здійснювалось з примусового виконання виконавчого листа № 208/1770/15 від 24.07.2015 року виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 168369.60 грн.
Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська                               від 11.06.2015 року у справі № 208/1770/15, на підставі якого було видано наведений виконавчий лист, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (р/р НОМЕР_2 , МФО 305299 код ЄДРПОУ 14360570), який розташований: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 - заборгованість за кредитним договором № DNT0A80000102505 від 13.06.2008 року, яка станом на 20.02.2015 року складається з: 84184,82 гривень – заборгованість за кредитом; 64392,00 гривень – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250,00 гривень - штраф (фіксована частина); 19542,78 гривень – штраф (процентна складова), а всього – 168369 (сто шістдесят вісім триста шістдесят дев`ять) гривень 60 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір – 3654.00 грн.
Зміст наведеного рішення було встановлено на підставі даних Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до змісту наведеного рішення, останнє було прийнято Заводським районним судом м. Дніпродзержинська в порядку цивільного судочинства.
Отже, виходячи зі змісту спірних правовідносин та положень приписів ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» даний спір підлягає розгляду, саме в порядку цивільного судочинства.
При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції не встановлювалась юрисдикція, в межах якої має оскаржуватись спірна постанова відповідача, що в силу ст. 171 КАС України передує з`ясуванню дотримання строків звернення до суду.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що встановлення наведеного факту зумовлює відсутність необхідності визначення поважності причин пропуску строку звернення до суду та можливості повернення адміністративного позову.
Відтак, з огляду на наведені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку відносно передчасності висновків суду першої інстанції щодо правомірності, саме повернення адміністративного позову позивача за вказаних підстав.
Відповідно до ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст.  316, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» – задовольнити частково.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року в адміністративній справі № 160/23062/24 – скасувати.
Матеріали справи № 160/23062/24 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає на підставі ч. 2 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов