Справа № 453/296/24                                Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/3088/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретар судового засідання – Зеліско-Чемерис К. Р.,
з участю – представника відповідача – адвоката Борисова С. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Горохом Віталієм Володимировичем, на додаткове рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до філії «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

в лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до філії «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу ДСГП «Ліси України», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ДСГП «Ліси України», в якій просила ухвалити рішення про визнання незаконним та скасування наказу директора Філії «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу ДСГП «Ліси України» Кокоця С. Ю. від 24 листопада 2023 року № 174 «Про заплановане вивільнення працівників нижнього складу». 
Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача Філії «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу ДСГП «Ліси України» судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп., позивачка ОСОБА_1 не порушувала.
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 21 серпня 2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/296/24 та номером провадження 2/453/266/24, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Філії «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу ДСГП «Ліси України», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ДСГП «Ліси України» про визнання незаконним та скасування наказу.
Між тим, представник відповідача Філії «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу ДСГП «Ліси України» – адвокат Борисов С. І. на відповідній стадії судового розгляду, на виконання вимог частини першої статті 246 ЦПК України, зробив заяву про неможливість подання доказів на понесення судових витрат, зокрема, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а тому питання про розподіл таких витрат може бути вирішене у спосіб ухвалення судом додаткового рішення.
Представник відповідача Філії «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу ДСГП «Ліси України» – адвокат Борисов С. І., 22.08.2024, сформувавши документ в системі «Електронний суд», подав в Сколівський районний суд Львівської області заяву про остаточний розрахунок та стягнення судових витрат, за змістом якої просить суд стягнути з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача філії «Славське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» суму судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, у розмірі 14 500 грн. Зазначену заяву обґрунтовано тим, що з метою надання правової допомоги, відповідачем Філією «Славське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» укладено договір про надання юридичних послуг № 1 від 19.01.2024 з адвокатом Борисовим С. І. В подальшому, оплата за актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 27.03.2024, у визначеному розмірі, була проведена 09.04.2024 на загальну суму 15 000 грн, яка включала в себе 7 000 грн за підготовку і подання відзиву та участь у судовому засіданні по справі № 453/296/24. Своєю чергою, оплата за надання правничої допомоги по акту приймання-передачі наданих послуг №1.2. від 22.08.2024, буде проведена згідно умов договору про надання юридичних послуг № 1 від 19.01.2024. Окремо зазначено, що саме через дії представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Гороха В. В. (численні неявки, несвоєчасне подання та витребування доказів), сума витрат на професійну правничу допомогу значно збільшилась, за рахунок додаткових судових засідань.
Додатковим рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Філії «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 5 000, 00 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши в жовтні 2024 року апеляційну скаргу, яка підписана представником Горохом Віталієм Володимировичем, в якій міститься прохання ухвалити постанову, якою скасувати додаткове рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року у справі № 453/296/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Борисова С. І. про остаточний розрахунок та стягнення судових витрат від 22 серпня 2024 року.
Вважає додаткове рішення необґрунтованим та незаконним, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що 22 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС представником відповідача - адвокатом Борисовим С. І. подано заяву про остаточний розрахунок та стягнення судових витрат, в якій він просить суд стягнути з позивачки ОСОБА_1 на користь філії «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 500 грн. До даної заяви представник відповідача додав: 1) ордер про надання правової допомоги; 2) договір № 1 про надання юридичних послуг від 19.01.2024; 3) додаткову угоду № 1 до договору про надання юридичних послуг від 01.04.2024; 4) акти приймання-передачі наданих послуг № 1 від 27.03.2024, № 1.2 від 22.08.2024; 5) кошторис до договору про надання юридичних послуг до договору № 1 від 19.01.2024; 6) довіреність Кокоць; 7) довіреність Чикачов; 8) довіреність Ковталів.
В своїй заяві представник відповідача - адвокат Борисов С. І. зазначає, що оплата за актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 27 березня 2024 року була проведена 09 квітня 2024 року на загальну суму 15 000 грн, і така включала в себе 7 000, 00 грн за підготовку і подання відзиву та участь у судовому засіданні по справі № 453/296/24. Оплата за надання правничої допомоги по акту приймання-передачі наданих послуг № 1.2 від 22 серпня 2024 року буде проведена згідно умов Договору, тобто шляхом здійснення замовником перерахунку коштів на рахунок виконавця. Проте, представником відповідача - адвокатом Борисовим С. І. не було додано до заяви про остаточний розрахунок та стягнення судових витрат від 22 серпня 2024 року документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, в розмірі 14 500, 00 грн, оформлені у встановленому законом порядку (платіжне доручення філії «Славське лісове господарство» з відміткою банку та Виписки з банківського рахунку адвоката Борисова С.І.).
Відтак, на думку апелянта, відсутність у справі № 453/296/24 документального підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 14 500, 00 грн, а саме платіжного доручення філії «Славське лісове господарство» з відміткою банку та Виписки з банківського рахунку адвоката Борисова С. І., є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат в розумінні правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16, в додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2023 року в справі № 824/145/22.
Апеляційна скарга мотивована ще й тим, що суд першої інстанції не застосував частину третю статті 27, частину другу статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», частину першу статті 631, частину першу статті 651 Цивільного кодексу України, які підлягали застосуванню, а також порушив норми процесуального права, зокрема вимоги пункту 4 частини третьої статті 12 ЦПК України. 
Окрім того, звертає увагу на те, що Сколівський районний суд Львівської області, відмовляючи у задоволенні обґрунтованого клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, порушив права позивача та його представника на подання доказів та письмового заперечення проти заяви про стягнення судових витрат, на участь у судовому засіданні та на участь у дослідженні доказів, тобто суд не посприяв в реалізації прав позивача, передбачених статтею 43 ЦПК України, чим порушив принцип змагальності, визначений пунктом 4 частини третьої статті 12 ЦПК України. Якщо б суд посприяв стороні позивача в реалізації таких прав, то додаткове рішення могло бути іншим.
В жовтні 2024 року надійшли відзиви від ДСГП «Ліси України» в особі філії «Славське лісове господарство» та філії «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу ДСГП «Ліси України» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Аналіз змісту відзивів зводиться до законності оскаржуваного рішення суду першої інстанції та необґрунтованості доводів апеляційної скарги, в таких міститься прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення - без змін.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 6 частини першої статті 264 ЦПК України).
У резолютивній частині рішення, зокрема, зазначається розподіл судових витрат (пункт 2 частини четвертої статті 265 ЦПК України).
Відповідно до частини першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як зазначено в частині першій статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (перше речення частини другої статті 137 ЦПК України).
Частиною третьою статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно зі частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільну процесуальну дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Згідно статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.
За приписами статті 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Згідно частин першої та третьої статті 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцем її знаходження та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20), на яку посилався заявник у касаційній скарзі, зазначено:
«Від імені юридичних осіб має право виступати керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового положення філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила.
Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору».
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 607/4090/21, від 07 липня 2021 року у справі № 712/13066/18, від 10 листопада 2021 року у справі № 552/2889/20, від 08 листопада 2023 року у справі № 621/31/22, що свідчить про сталість судової практики під час вирішення питання процесуального статусу філії чи представництва у справі.
У справі, що переглядається позов пред`явлено до філії «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», рішення суду ухвалено також щодо філії, проте рішення суду учасниками справи в апеляційному порядку не оскаржувалось
Як убачається з матеріалів справи, заяву про стягнення понесених судом витрат подано також філією «Славське лісове господарство» Карпатського лісового офісу державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», яка не має статусу юридичної особи, тобто не можу бути учасникам справ, на користь якого здійснюється розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, або змінити рішення.
За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду, таку слід задовольнити частково, і оскільки оскаржуване додаткове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального прав, які призвели до невірного вирішення питання щодо розподілу судових витрат у справі, його слід скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви про стягнення понесених судом витрат.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, а також того, що як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду судовий збір не сплачувався, з огляду на предмет оскарження, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також  розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити.
Додаткове рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні заяви філії «Славське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення понесених судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 500 грн 00 коп., відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 04 лютого 2025 року.

Головуючий                                                         С.М. Копняк
Судді:                                                                        С.М. Бойко
А.В. Ніткевич