П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
25 грудня 2024 року                                                                                  місто Київ
                                                                                 справа № 760/15816/21
провадження №22-ц/824/5939/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,
 
сторони:
позивач -   Акціонерне товариство "Універсал Банк"
відповідач -  ОСОБА_1 
 
розглянув в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк»
на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 18 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді  Українця В.В.,
у справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2021 року  позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний  додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.
14 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся  до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 14 березня 2018 року.
Згідно із цим договором відповідачу відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку, а саме  надано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку  ( НОМЕР_1 ) в розмірі 6 000 грн.
Відповідач на підставі п.5.11 Розділу II Умов  обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» зобов`язався щомісяця сплачувати щомісячній мінімальній платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному додатку.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що  має відображення у розрахунку заборгованості.
Станом на 1 березня 2019 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положень 5.16 п.5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 1 березня 2019 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та  про необхідність погасити суму заборгованості.
Проте, відповідач на контакт  не виходив та не вчиняв жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» кредит 28 червня 2019 року став у формі на вимогу.
Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком за договором станом на 22 грудня  2020 року становить 17993,22 грн. із них, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) - 7189, 47 грн.; заборгованість  за пенею та комісією 10 803, 75 грн.
Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 18 вересня 2023 року  відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням,  представник  АТ «Універсал Банк»  подав апеляційну скаргу, в який просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт вважає рішення незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим за неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, без урахування особливостей укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договору, що призвело до порушення прав, свобод та законних інтересів банку.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від  16 січня 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 14 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.
З розрахунку заборгованості вбачається, що  позивачем нараховано 7189,47 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 10803,75 грн. заборгованості за пенею та комісією.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що   позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем, а саме видачі банком кредиту та в якому саме розмірі. Анкета-заява не містить відомостей про оформлення  відповідачем кредитного договору на умовах, обумовлених у позові. З наданих позивачем документів вбачається, що доказів того, чи було задоволено заяву відповідача та відкрито поточний рахунок, чи було видано йому за цим договором платіжний інструмент(банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити  отримання ним такої картки, та чи встановлено відповідний кредитний ліміт і на яку  суму, вказану у додатку, матеріали справи не містять. Відсутні докази й щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку, який просив відкрити відповідач при підписанні анкети-заяви від 14 березня 2018 року. Крім того, суд першої інстанції також виходив із того, що  позивач не надав підписаних відповідачем  Умов обслуговування  рахунків фізичної особи, Тарифів, Таблиці обчислення  вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, хоча такі повинні містити підпис позичальника, оскільки саме з цього моменту такі умови є складовою частино укладеного між сторонами договору. Надана позивачем до позовної заяви анкета-заява не містить будь-яких даних про суму кредиту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку  дії., а також не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача. 
Через  відсутність доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки  та розміру виданого кредиту, суд першої інстанції був позбавлений можливості перевірити розмір нарахованих відповідачу  суми боргу, процентів та штрафних санкцій.   Таким чином, суд першої інстанції вважав, що доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними та допустимими доказами, а наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами  кредитних відносин  та розміру боргу.
Відмовляючи у стягнення заборгованості за пенею та комісією, суд першої інстанції виходив також із того, що позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності  у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов'язань. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов'язання, з підстав та у розмірі встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст.625,1048 ЦК України позивач не пред'явив.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору  та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом  пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11, ч.2 ст.509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не впливає із суті кредитного договору.
Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник  зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в прядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною
Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.
Згідно із ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
З  анкети-заяви до договору про надання банківських послуг вбачається, що така підписана представником банку та ОСОБА_1 власноручним підписом, без  використання Електронного цифрового підпису.
Анкета-заява  позичальника від 14 березня 2018 року не містить відомостей стосовно визначеної процентної ставки, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Матеріали справи не містять підтверджень, які саме  Умови  і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифи,  розумів відповідач і ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК України).
Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. 
 Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч.1 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення  відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановлену у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством)  із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з ч.3 цієї статті ( ч.2 ст.9 Закону України «Про споживчий кредит» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі.  Це  стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).
Позивачем до матеріалів справи надані Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в редакції,  яка затверджена рішення Правління, оформленим  протоколом  № 33 від 27 вересня 2017 року,  які не містять підпису позичальника.
Доказів на підтвердження того, що Умови з обслуговування  рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифи, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту був отриманий відповідачем у електронному вигляді з  зазначенням  дати та часу їх одержання, позивачем до позовної заяви не надано. Відповідно відсутні підстави вважати, що відповідач  отримав ці документи та  ознайомився і погодився з запропонованими умовами.
Розрахунок  заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом,  він не підтверджує виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку.
Виписку з карткового рахунку, яка  відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та  вимог Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постаново Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року № 75, може бути належним доказом щодо заборгованості  по тілу кредиту за кредитним договором, позивач  суду першої інстанції не надав.
Відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду  в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Подана  представником позивача виписка  по картковому рахунку ОСОБА_1 не може бути прийнята  апеляційним  судом як доказ, оскільки представник  позивача, маючи можливість подати виписку з карткового рахунку разом з позовною заявою, цього не зробив,  підстав неможливості  подання виписки  до суду першої інстанції не навів.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на правильність їх не впливають.
За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк»  залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 18 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                  О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                     Л.Д. Поливач
 
                                                                                               А.М. Стрижеус