УХВАЛА
 
18 грудня 2024 року
м. Київ
 
справа № 754/16975/23
провадження № 61-15860ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргу Деснянського відділу державної виконавчої служби 
у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції  
(м. Київ) на постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої державою, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України, у якому просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь у рахунок відшкодування майнової шкоди 223 723,82 грн  та 200 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих незаконними діями Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 
упроцесі проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа від 30квітня 2010 року у справі № 2-5555/09, виданого Оболонським районним судом міста Києва. 
 
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року 
скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1  грошові кошти в розмірі 223 723,82 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, 5 000 грн - компенсації моральної шкоди, 20 000, 00 грн - витрат на професійну правничу допомогу та 809,70 грн - витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
Витрати зі сплати судового збору в розмір 5 718,08 грн віднесено 
на рахунок держави.
 
27 листопада 2024 року Деснянський відділ державної виконавчої служби 
у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Київ), засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року в цій справі, в якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року і залишити позов без розгляду.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. 
 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України 
на 2024 рік» з 01 січня 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3 028,00 грн.
 
Предметом спору у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої державою, в загальному розмірі 423 723,82 грн, тобто ціна позову становить 423 723,82 грн.
 
Отже, зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
(3 028,00 грн х 250 =757 000,00 грн).
 
Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа 
не підлягає касаційному оскарженню.
 
У касаційній скарзі відсутні посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, 
які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки представник заявника оскаржив судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції  (м. Київ) на постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року у справі 
за позовом  ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України 
про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої державою, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська