Номер провадження: 22-ц/813/1448/25 
Справа № 511/264/24
Головуючий у першій інстанції Гринчак С.І.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на додаткове рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення.
До Роздільнянського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн та просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2278 грн.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 квітня 2024 року заяву Братущенкова В.І. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості задоволено. Стягнено з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 гривень. Стягнено з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору у розмірі 1138,75 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що:
1)ТОВ «ООЕК» не визнавало і не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , а грошові кошти були перераховані ТОВ «ООЕК» на рахунок позивача на власний розсуд до настання права вимоги за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1443, та не можуть вважатись визнанням позовних вимог;
2)розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, неспівмірним та не відповідає фактично наданим послугам;
3)при здійсненні аналізу поданої позовної заяви у справі №511/264/24 ТОВ «ООЕК» було виявлено повну ідентичність її змісту позовній заяві у справі №493/1841/23, що була подана 12.11.2023 ОСОБА_2 до ТОВ «ООЕК» та перебувала на розгляді в Балтському районному суді Одеської області.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що ухвалою Роздільнянського равйонного суду Одеської області від 21 березня 2024 року, прийнято відмову представника позивача від позову. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості, закрито в зв`язку з відмовою позивача від позову. Роз`яснено сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається. Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Роздільнянському районі Одеської області (м. Роздільна, вул. Європейська,37А), ЄДРПОУ 37607526, повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції № 943 від 18 січня 2024 року, призначення платежу *;101; 2200809038; судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Роздільнянський районний суд Одеської області, що становить 1138,75 грн (т.1, а.с. 151).
25 березня 2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кравець І.Г., яка діяла на підставі ордера серії ВН № 1319486 від 04.01.2024, про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2278 грн.
До заяви додано: договір № 27/12/3 про надання правової допомоги від 27.12.2023 року.
Додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 27.12.2023, АКТ №1 надання послуг від 21.03.2024 року за Договором про надання правової допомоги № 27/12/3 від 27.12.2023, Рахунок № 22 від 22 березня 2024 року (т.1, а.с. 158-162).
Представник позивача не надав документів, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).
Представник відповідача подав до суду заяву про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн, та просив суд відмовити ОСОБА_1 у стягненні з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заявленої суми судових витрат у вигляді судового збору (т. 1, а.с.181-185).
Відповідно до статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених відповідною статтею ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Правовий аналіз ч. 3 ст. 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за винятком, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Судом першої інстанції правильно встановлено, що представник позивача не надав суду документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи), про що зазначено в клопотанні представника відповідача.
Суд першої інстанції зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1частини другої статті 137 ЦПК України та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18 (провадження № 61-6627св20).
Як вбачається з письмових матеріалів справи, 27 грудня 2023 року між Адвокатським об`єднанням «СЕРГЕЄВ, БОЯРСЬКИЙ І ПАРТНЕРИ» та ОСОБА_1 укладено договір № 27/12/3 про надання правової допомоги (т.1, а.с.158-161).
Відповідно до пункту 5.1 Договору вартість послуг адвокатського об`єднання за цим Договором визначається як сума гонорарів Адвокатського об`єднання за надані Послуги та витрат, понесених Адвокатським об`єднанням у зв`язку з наданням послуг. Гонорари за Послуги Адвокатського об`єднання (Гонорари) розраховуються, як правило, шляхом множення погодинної ставки співробітників Адвокатського об`єднання, залучених до виконання доручення Клієнта, на кількість годин, витрачених співробітниками адвокатського об`єднання для виконання доручення. Погодинні ставки (тарифи) співробітників Адвокатського об`єднання: 2000,00 грн - адвокат; 1000,00 грн - помічник адвоката (зворотній бік а.с. 158, т.1).
Відповідно до пункту 2 Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 27/12/3 від 27.12.2023, сторони погодили вартість і оплату гонорару, гонорар за цим договором становить 10 000грн. Вартість послуг, зазначену в п. 2.1. даного Додатка, Клієнт сплачує на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання після узгодження акту наданих послуг за Договором та протягом 60 календарних днів з дати виставлення рахунку (зворотній бік а.с. 161, т.1).
Згідно з пунктом 2 додатків від 06.03.2023 до договорів про надання професійної правничої(правової) допомоги від 30.03.2020, сторони погодили, що строк здійснення оплати за надання професійної правничої (правової) допомоги протягом 3 (трьох) місяців з дня вступу рішення суду в законну силу (т.1, а.с. 120,123).
Відповідно до Акту №1 наданих послуг від 21.03.2023 року за Договором про надання правової допомоги № 27/12/3 від 27.12.2023 р., Адвокатським об`єднанням надано детальний опис робіт (наданих послуг), загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги становить 5 годин (т.1, а.с. 162).
Адвокатським об`єднанням «СЕРГЕЄВ, БОЯРСЬКИЙ І ПАРТНЕРИ» виставлений ОСОБА_1 рахунок № 22 від 22 березня 2024 року для здійснення оплати за надання професійної правничої (правової) допомоги, який ОСОБА_1 отримав 22.03.2023 року (т.1, зворотній бік а.с. 162).
Таким чином, представником позивача підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009.
Так, пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що сума заявлених позовних вимог по справі становила 227 749,62 грн, а розмір гонорару визначений в розмірі 10 000 грн, що є співмірним із складністю цієї справи і наданим адвокатом обсягом послуг.
Відтак, враховуючи, що представник позивача підтвердив, понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що з відповідача на користь позивача слід стягнути підтверджені витрати на професійну правничу(правову) допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Щодо вимоги про стягнення судового збору з відповідача.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2277,50 грн що підтверджується платіжною інструкцією № 943 від 18 січня 2024 року.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.03.2024, позивачу повернено з державного бюджету 50% судового збору, що становить 1138,75 грн.
Оскільки судом встановлено, що відповідачем ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» задоволені заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 після пред`явлення позову, то відповідно з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на користь позивача належить стягнути 50% понесених ним витрат по оплаті судового збору в розмірі 1138,75 грн.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що «ТОВ «ООЕК» не визнавало і не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , а грошові кошти були перераховані ТОВ «ООЕК» на рахунок позивача на власний розсуд до настання права вимоги за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1443, та не можуть вважатись визнанням позовних вимог», то колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Таким чином, законодавцем встановлено, що у разі відмови позивача від позову у зв`язку із задоволенням їх відповідачем після пред`явлення позову, то такі судові витрати підлягають відшкодуванню.
Апеляційний суд наголошує, що при цьому не має визначального значення саме визнання позовних вимог, а є фактичне задоволення пред`явлених позовних.
Отже, такі доводи сторони відповідача є неспроможними.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що «розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, неспівмірним та не відповідає фактично наданим послугам», то колегія суддів зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що у договорі про надання адвокатських послуг у п. 5.1. зазначено, що вартість послуг Адвокатського об`єднання за цим Договором визначається як сума гонорарів Адвокатського об`єднання за надані послуги та витрат, понесених адвокатським об`єднанням у зв`язку із наданням послуг. Гонорари за послуги Адвокатського об`єднання розраховуються, як правило, шляхом множення погодинної ставки співробітників Адвокатського об`єднання, залучених до виконання доручення Клієнта, на кількість годин, витрачених співробітниками Адвокатського об`єднання для виконання доручення. Погодинні ставки (тарифи) співробітників Адвокатського об`єднання: адвоката – 2000 гривень; помічника адвоката – 1000 гривень.
Згідно із Актом №1 від 21.03.2024 наданих послуг за договором про надання правової допомоги №27/12/3 від 27.12.2023, Адвокатським обєднанням надано наступні послуги (роботи):
1)підготування та складання позовної заяви про стягнення заборгованості за Договорами про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1580 від 11.08.2021, №1428 від 02.06.2021, у розмірі 227 749,62 грн, що включає в себе:
-ознайомлення з договорами про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1580 від 11.08.2021, №1428 від 02.06.2021, додатками та актами до них (1 год);
-вивчення та аналіз судової практики, підготування правової позиції, складання та подання позовної заяви (2 год);
2)підготовка та подання відповіді на відзив на позовну заяву та заяви про зменшення розміру позовних вимог, заяви про відмову від позовних вимог з урахуванням сплати заборгованості (1 год);
3)представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях в Роздільнянському районному суді Одеської області від 17 квітня 2024 року (1 год).
Загальний розмір гонорару адвокату складає – 10 000 гривень.
Таким чином, стороною відповідача виконано умови договору про надання правової допомоги, складено Акт надання послуг, які відповідають матеріалам справи, на підтвердження фактичного надання правової допомоги.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що «при здійсненні аналізу поданої позовної заяви у справі №511/264/24 ТОВ «ООЕК» було виявлено повну ідентичність її змісту позовній заяві у справі №493/1841/23, що була подана 12.11.2023 ОСОБА_2 до ТОВ «ООЕК» та перебувала на розгляді в Балтському районному суді Одеської області», то вони не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, так як витрати на професійну правничу допомогу оцінюються, зокрема, за критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), що вже було досліджено апеляційним судом і надано відповідну оцінку.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» залишити без задоволення.
Додаткове рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 10 лютого 2025 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дришлюк