Справа № 127/19776/23
Провадження № 22-ц/801/553/2025
Категорія: 82
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року	Справа № 127/19776/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М.
Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживача, 
Рішення ухвалила суддя Борисюк І. Е.
Рішення ухвалено у відсутності сторін у м. Вінниці
Дата складання повного тексту рішення – 26 грудня 2024 року, 

В с т а н о в и в :

04 липня 2023 року ОСОБА_2 подав до суду позов, пред`явивши позовні вимоги до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживача, яким просив стягнути з нього на свою користь сплачену суму грошових коштів за товар, згідно договору купівлі-продажу від 17 січня 2023 року, предметом яких є генераторні установки SC9000Е 1ф 7,0 кВт ел. старт, 25 л, колеса в кількості 2 шт., в загальній сумі 96 000,00 грн., а також неустойку за затримку повернення грошових коштів, за період з 08 лютого по 02 липня 2023 року (включно) в сумі 138 240,00 грн.
Свої вимоги мотивував тим, що 17 січня 2023 року він придбав у ФОП ОСОБА_1 генераторні установки SC9000Е 1ф 7,0 кВТ ел. старт, 25 л, колеса в кількості 2 шт. Його батько придбав аналогічну генераторну установку. Під час її експлуатації було виявлено відсутність можливості відведення чадного газу без додаткового втручання в її конструктивні елементи. З огляду на це він не міг використовувати придбані ним генераторні установки за призначенням, а тому вирішив повернути товар належної якості (товар ним не використовувався і зберігається в тому вигляді, у якому його купив).
31 січня 2023 року він звернувся в Торговий дім Укрсервіс з письмовою заявою про розірвання договору купівлі-продажу від 17 січня 2023 року, пред`явивши накладну № 2455 від 17 січня 2023 року та гарантійні талони на товар. У заяві просив про повернення товару належної якості продавцю, а йому – повернення сплачених за товар коштів, що узгоджується із приписами статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів».
Менеджер з продажу ОСОБА_3 , який представляв продавця, відмовився прийняти безпосередньо від нього заяву від 31 січня 2023 року, тому він направив заяву поштою на адресу Торгового дому Укрсервіс та/або ФОП ОСОБА_1 , яка отримана адресатами. Продавець залишив без розгляду його заяву, коштів за товар покупцю у визначений законом строк не повернув. Будь-яких пояснень з приводу обставин, що унеможливлюють повернення позивачу грошових коштів не надав.
Отже, обов`язок повернути кошти покупцю у продавця виник в день розірвання договору – 31 січня 2023 року, але не пізніше 07 лютого 2023 року. Оскільки продавець не повернув споживачу кошти, сплачені за товар в сумі 96 000,00 грн., такі кошти підлягають стягненню у судовому порядку.
Окрім цього ФОП ОСОБА_1 має нести відповідальність за порушення взятих на себе зобов`язань у вигляді сплати пені в розмірі 1 % вартості товару за кожен день затримки повернення грошових коштів, що за період з 08 лютого 2023 року по 02 липня 2023 року (включно) – 144 дні затримки повернення грошових коштів, що становить 138 240,00 грн., із розрахунку: 96 000,00 грн. х 1 % = 960,00 грн. (пеня за 1 день затримки повернення грошових коштів), 960,00 грн. х 144 днів = 138 240,00 грн. (пеня за затримку повернення грошових коштів за період з 08 лютого 2023 року по 02 липня 2023 року (включно)). 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.
Розірвано договір купівлі-продажу товару, а саме: двох генераторних установок SC9000Е 1ф (7, 0 кВт, ел. старт., 25 л, колеса), укладений 17 січня 2023 року між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені ним кошти на виконання умов договору купівлі-продажу товару від 17 січня 2023 року в сумі 96 000, 00 грн.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки в розмірі 138 240,00 грн., відмовлено.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 959, 92 грн.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 147,00 грн. та витрати пов`язані із проведенням експертизи в сумі 4305, 31 грн.
Решту судових витрат понесених ОСОБА_2 залишено за ним.
В апеляційній скарзі відповідач ФОП ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині розірвання договору купівлі-продажу товару та стягнення з нього на користь ОСОБА_2 сплачених ним коштів на виконання умов договору купівлі-продажу товару від 17 січня 2023 року в сумі 96 000,00 грн. і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .
Зазначив, що рішення суду в оскаржуваній ним частині вважає незаконним і таким, що підлягає до скасування, оскільки ухвалене з неправильним застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції не враховані положення статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів», яка без жодних виключень, встановлює вимогу про наявність саме розрахункового документа задля можливості реалізувати споживачем свого права, передбаченого цією нормою. Дана норма регулює саме правовідносини роздрібної торгівлі, що в свою чергу передбачає передання покупцеві товару. Отже, сам факт реалізації позивачеві генераторів не встановлює для відповідача обов`язку для повернення грошей. Ненадання позивачем розрахункового документа за придбаний генератор виключає захист його прав в порядку, встановленому статтею 9 Закону України «Про захист прав споживачів», а факт підписання менеджером ОСОБА_3 видаткової накладної № 2455 від 17 січня 2023 року правового значення не має для застосування вимог Закону. Відмітка в накладній № 2455 від 17 січня 2023 року не є розрахунковим документом.
Судом недоречно застосовано роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у пункті 9 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року, оскільки це роз`яснення стосується справ про захист прав споживачів у зв`язку з придбанням товарів неналежної якості.
Крім того, згідно вимог закону (стаття 9) право споживача на розірвання договору купівлі-продажу товару належної якості, не є абсолютним і встановлює певні умови, за яких воно виникає. Зокрема, цьому передує його обов`язкове звернення до продавця з вимогою про обмін товару належної якості. Для цього товар не має бути використаним. Підставою для обміну товару має слугувати не просто забаганка споживача, а конкретна причина. І лише за відсутності у продавця на момент обміну аналогічного товару, у позивача виникає право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідними перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого.
Судом достеменно не встановлено причину, за якої позивача не задовольнив товар. Придбаваючи товар, позивач отримав всю необхідну інформацію щодо нього, а тому повністю був обізнаний щодо порядку його підключення. Позивач не вимагав обміну товару, а зразу звернувся із заявою про повернення сплачених коштів за товар.
Також є хибним висновок суду про те, що «участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору», про що зазначено у рішеннях Конституційного Суду України у справах: № 1-26/2011 від 10 листопада 2011 року та № 1-12/2013 від 11 липня 2013 року, оскільки стосується правовідносин споживчого кредиту, які є відмінними від правовідносин роздрібної купівлі-продажу.
Позивач ОСОБА_2 надав відзив, у якому вказав, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин, а тому є безпідставними та не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. 
У судовому засіданні представник відповідача ФОП ОСОБА_1 – адвокат Арустамян А. Е. підтримала апеляційну скаргу в межах оскарження судового рішення, просить її задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Левченко А. О. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Як вбачається зі змісту та доводів апеляційної скарги, відповідач погоджується із рішенням суду в частині відмови у задоволенні заявлених ОСОБА_2 позовних вимог щодо стягнення неустойки, проте не погоджується із висновком суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу товару та стягнення його вартості.
Позивачем рішення суду щодо відмови у задоволенні частини його позовних вимог не оскаржується.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Таким чином судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду першої інстанції лише на предмет його законності і обґрунтованості в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що 17 січня 2023 року ОСОБА_2 придбав дві генераторні установки SC9000Е (7,0 кВт, ел. старт., 25 л, колеса) по 48 000,00 грн. за одну установку на загальну суму за 96 000,00 грн., що підтверджується накладною № 2455 від 17 січня 2023 року, на якій наявний штам «оплачено» (том 1 а. с. 5), до якої додано два гарантійних талони зі штампом: «Укрсервіс № 1 м. Вінниця вул. Сергія Зулінського, 44-В» (том 1 а. с. 6, 7).
31 січня 2023 року ОСОБА_2 надіслав в Торговий дім «Укрсервіс» та/або ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 заяву, у якій вказав, що ним придбані генераторні установки SC9000Е 1ф 7,0 кВТ ел.старт., 25 л, колеса. Під час експлуатації однієї з них було виявлена відсутність можливості належним чином відвести вихлопні гази без додаткового втручання в її конструктивні елементи. Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» просив про розірвання договору купівлі-продажу, а також просив прийняти назад товар належної якості та повернути йому сплачені за товар кошти в сумі 96 000,00 грн. При цьому повідомив, що установки не використовувалися, їх товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, збережено. Також в наявності розрахункові документи, видані разом з проданим товаром (том 1 а. с. 8).
Заява надіслана адресату поштою, рекомендованим листом із повідомленням та вручена 03 лютого 2023 року (том 1 а. с. 9).
Із відповіді Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Вінницькій області 07-05-14 від 08 квітня 2024 року вбачається, що в період з 2019 року по 2023 рік фактичні перевірки щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій та ведення касової дисципліни ФОП ОСОБА_1 не проводилися. 01 лютого 2024 року було проведено фактичну перевірку, в результаті якої було виявлено порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме – не проведення розрахункової операції через РРО, та складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 155-1 КУпАП на особу, яка проводила розрахункові операції та направлено до суду для винесення рішення (том 1 а. с.150).
Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-24/19638-ПЧ від 23 жовтня 2024 року підпис у накладній № 2455 від 17 січня 2023 року (біля напису «MIN7VPP», а. с. 135), підпис у накладній № 2456 від 17 січня 2023 року (в графі «від продавця: ОСОБА_3 », а. с. 136), підпис у розписці свідка ОСОБА_3 від 16 січня 2024 року (в графі «підпис», а. с. 109), підпис у присязі свідка ОСОБА_3 від 16 січня 2024 року (в графі «підпис», а. с. 109), підпис у розписці від 16 січня 2024 року (поруч з прізвищем « ОСОБА_3 , а. с. 114) та підпис в розписці від 05 лютого 2024 року (поруч з прізвищем « ОСОБА_3 », а. с. 117) виконані однією особою (том 1 а. с. 234-238, 239-244).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач придбав у ФОП ОСОБА_1 у торгівельному приміщенні ТД «Укрсервіс», розташованому у м. Вінниці по вул. С. Зулінського, 44-В, де відповідач орендує торгівельне приміщення, дві генераторні установки SC90000Е 1ф (7,0 кВт, ел. старт, 25 л, колеса) вартістю по 48 000,00 грн. за кожну, на загальну суму 96 000,00 грн. Позивач прийняв від продавця придбаний товар, який вказаний у накладній № 2455 від 17 січня 2023 року, у якій міститься відмітка про його оплату. Дана накладна оформлена та підписана працівником відповідача – ОСОБА_3 . Позивач провів повну оплату за придбаний товар. Відповідач не надав доказів та не довів, що цей товар позивач придбав не у нього. Позивач претензій до якості придбаного товару немає, проте, товар не задовольнив його у зв`язку з неможливістю його використання у побутовому приміщенні без проведення ряду робіт для його установки і безпечного використання, про що позивач звернувся до відповідача у порядку і в строк, що визначені статтею 9 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач, не маючи спеціальних знань про властивості та характеристики генераторних установок, під час їх вибору і придбання не був достатньо проінформований продавцем щодо принципу роботи таких установок і ще й необхідності вчиненню ряду дій. Використання позивачем придбаного товару і незбереження його товарного вигляду та споживчих властивостей не було підставою для відмови відповідачем у задоволенні вимог позивача.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, щодо підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (частина 1).  Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом (частина 5).
За правилами статті 698 ЦК України  за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.  Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним . До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.  Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними.  Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності.
Статтею 700 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання.   Покупець має право до укладання договору купівлі-продажу оглянути товар, вимагати проведення в його присутності перевірки властивостей товару або демонстрації користування товаром, якщо це не виключено характером товару і не суперечить правилам роздрібної торгівлі.  Якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено, - в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди.  Продавець, який не надав покупцеві можливості одержати повну і достовірну інформацію про товар, несе відповідальність за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві, якщо покупець доведе, що вони виникли у зв`язку з відсутністю у нього такої інформації.
Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання (частина 1 статті 706 ЦК України).
Відповідно до статті 707 ЦК України покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем.  Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму.  Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця.
Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та суб`єктами господарювання незалежно від форми власності, які виробляють, продають товари чи харчові продукти, виконують роботи чи надають послуги, встановлює права споживачів, а також визначає механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів (стаття 2 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Статтею 9 Закону України «Про захист прав споживачів» визначені права споживача при придбанні товару належної якості , відповідно до якої споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.  Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.  Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.  Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 1).  Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару (частина 2).  При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (частина 3).
Згідно положень частини першої статті 15  Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.
Інформація про продукцію, зокрема, повинна містити:
1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;
3) дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання;
4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами;
6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції;
10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції;
12)  стосовно продукції, яка за певних умов може бути небезпечною для життя, здоров`я споживача та його майна, навколишнього природного середовища, виробник (виконавець, продавець) зобов`язаний довести до відома споживача інформацію про таку продукцію і можливі наслідки її споживання (використання).
Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), визначеним відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, або, прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.
Відповідно до пункту першого частини сьомої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів»  у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило:  1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків.
По справі встановлено, що позивач ОСОБА_2 придбав 17 січня 2023 року у ФОП ОСОБА_1 генераторні установки SC9000Е 1ф 7,0 кВТ ел. старт, 25 л, колеса в кількості 2 шт. Його батько придбав аналогічну генераторну установку, під час її експлуатації якої було виявлено відсутність можливості відведення чадного газу без додаткового втручання в її конструктивні елементи. 
Факт придбання підтверджується накладними: № 2455 від 17 січня 2023 року, згідно якої придбано дві таких генераторних установки по ціні 48 000,00 грн. на суму 96 000,00 грн. і гарантійними талонами (том 1 а. с. 5, 6-7) та № 2456 від 17 січня 2023 року, згідно якої придбано одну таку генераторну установку вартістю 48 000,00 грн. і гарантійним талоном (том 1 а. с. 47, 48).
Оскільки неможливо експлуатувати генераторні установки без додаткового втручання в їх конструктивні елементи з метою відведення чадного газу, позивач вирішив повернути товар належної якості продавцю. 
З цією метою він 31 січня 2023 року, тобто на чотирнадцятий день після їх придбання, письмово повідомив продавця – відповідача у справі про такі обставини і просив розірвати договір купівлі-продажу товару належної якості та повернути сплачені ним кошти за товар. При цьому він зіслався на накладну № 2455 від 17 січня 2023 року та гарантійні талони на товар і повідомив про те, що дві генераторні установки, що повертаються, не використовувалися, їх товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики збережені.
Така заява позивача залишилася без реагування і без відповіді продавця ФОП ОСОБА_1 , який окрім іншого не встановив чи дійсно генераторні установки, які просить прийняти назад покупець ОСОБА_2 , не використовувалися та їх товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики не пошкоджені.
Отже, по справі доведено, що в порушенням вимог статті 700 ЦК України покупець ОСОБА_2 не одержав повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, тому, уклавши такий договір купівлі-продажу товару, покупець вправі в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. 
Також судом встановлено, що товар, який придбав покупець ОСОБА_2 був належної якості, проте він не задовольнив покупця за інших причин, через які не може бути ним використаний за призначенням. 
Таким чином позивач на свій вибір має право на обмін цього товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, або розірвати договір протягом цього періоду часу та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару.
Щодо розрахункового документу за придбаний товар, який мав бути виданий продавцем покупцеві разом із проданим товаром, то в цій частині апеляційний суд повністю погоджується із позицією суду першої інстанції в тому, що позивачу ОСОБА_2 при придбанні ним товару була видана накладна № 2455 від 17 січня 2023 року із відміткою про оплату товару, яка була видана і підписана працівником відповідача – менеджером ОСОБА_3 . Також було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій, про що свідчить інформація, надана Головним управлінням ДПС у Вінницькій області від 08 квітня 2024 року (том 1 а. с. 150).
Такі висновки суду не спростовані відповідачем належними й допустимими доказами як у суді першої інстанції, так в суді апеляційної інстанції, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.
При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем мають бути проведені виходячи із вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, підлягають поверненню продавцем покупцю у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.
Протягом визначних законом семи днів продавець ФОП ОСОБА_1 не прийняв від покупця ОСОБА_2 придбаний ним товар та не повернув покупцю ОСОБА_2 грошові кошти за цей товар.
З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для захисту прав позивача шляхом розірвання договору купівлі-продажу товару, укладеного між покупцем ОСОБА_2 і продавцем ФОП ОСОБА_1 та стягненням із відповідача на користь позивача сплачених ним коштів на виконання умов цього договору в сумі 96 000,00 грн. 
Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши вимоги процесуального закону, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову, у зв`язку з чим рішення суду як законне та обґрунтоване не підлягає до скасування, а апеляційна скарга відповідача ФОП ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.
Доводи апеляційної скарги судом відхиляються як такі, що суперечать встановленим судом обставинам справи та визначеним відповідно до них правовідносинам; вони не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки не ґрунтуються на нормах права і спрямовані виключно на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин.
На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд, 
П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                 М. В. Матківська

Судді:                                                                         І. В. Міхасішин

                                                                               І. М. Стадник

Повне судове рішення складено 14 березня 2025 року