Справа № 306/2683/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       17 грудня 2024 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.
за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2024 року, ухвалене суддею Жиганською Н.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди
встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди.
Позов мотивує тим, що 25.09.2023 року біля 19:40 години неповнолітня донька позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась по АДРЕСА_1 (неподалік місця проживання), до якої підбігла собака породи «алабай» по кличці «ІНФОРМАЦІЯ_3», власником якої є відповідач. Собака відповідача поводилася агресивно, кидалася на неповнолітню доньку та собаку (з якою гуляла донька) та спричинила доньці та собаці тілесні ушкодження. В результаті укусів собаки неповнолітній ОСОБА_3 завдано шкоди її фізичному здоров`ю, (рвані рани правої нижньої кінцівки та лівої молочної залози), що підтверджується виписками з історії хвороби. 25.09.2023 року позивач звернулась до правоохоронних органів та Свалявської міської лікарні для надання неповнолітній необхідної медичної допомоги. 
Вказує, що за результатами розгляду звернення, працівниками правоохоронних органів складено адміністративний протокол відносно відповідача, який скеровано на розгляд адміністративної комісії Свалявської міської ради. За результатами розгляду адміністративного протоколу, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності, згідно постанови № 29 від 10.10.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 грн. 
Вимоги позивач мотивує тим, що на даний час її неповнолітня дитина ОСОБА_3 продовжує лікування, вони два рази на тиждень їздять до лікаря в м.Мукачево на обстеження. Пошкоджено одяг дитини та ортопедичний корсет, вартість якого 8500 тисяч гривень. Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_3 заподіяно шкоду і психологічному здоров`ю, оскільки донька відчуває страх та панічні атаки при зустрічі чи появі на вулиці інших собак. Подія з собакою спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого потерпіла почала до всього нервово відноситися. 
Просить стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  матеріальну шкоду в розмірі 14 612,69 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., заподіяних ушкодженням здоров`я дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Свалявського районного суду від 22 квітня 2024 року позов було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4 612,69 грн та 50 000 грн моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я. Крім цього, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1 211,20 грн судового збору за подання вимоги про стягнення матеріальної шкоди та 2 684 грн на користь ОСОБА_2 судових витрат сплачених про поданні позову. 
Суд мотивував своє рішення тим, що надані позивачкою квитанції про лікування на суму 4 612,69 грн підлягають задоволенню, фотографії долучені до матеріалів справи та консультаційні висновки лікарів підтверджують, що дитині позивачки було нанесено тілесних ушкоджень внаслідок укусів собаки. 
На думку суду моральна шкода нанесена дитині позивачки також доведена та розмір 50 000 грн буде відповідати належній сатисфакції.

Не погоджуючись з рішенням  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове щодо відмови у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди.
Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення, яке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В своїх доводах посилається на те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування.
Зазначає, що сума в 50 000 гривень є непосильною для неї у зв`язку з чим просить зменшити розмір моральної шкоди.

У дане судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась та заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи не надходило.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 05.09.2024 ОСОБА_1 повідомлена про час дату, час і місце розгляду справи.
Оскільки ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, то суд вважає, що таку слід вирішити по суті за відсутності відповідачки (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).
Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційним судом встановлено, що у жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.05.2007 ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Постановою №29 від 10.10.2023 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Свалявської міської ради визнано громадянку ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3 400 грн. ОСОБА_1 свою провину визнала.
Випискою наданою КНП «Свалявська міська лікарня» від 25.09.2023 підтверджено, що ОСОБА_3 поступила в лікарню з діагнозом укус собаки.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Статтею 3 Конституції України передбачено, що життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 
Згідно пунктів 8, 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом(Частини 3, 4, 5 статті 23 ЦК України).
Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до ч.3 ст.1166 ЦК України - шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.
Статтею 1199 ЦК України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.
Згідно ст. 180 ЦК України - тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі. Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» - особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що сума встановленої моральної шкоди 50 000 гривень є непосильною для неї, просить зменшити таку та вважає, що така сума не відповідає реальній моральній шкоді.
       Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.
       Судом першої інстанції правомірно задоволено суму 4 612,69 грн, оскільки така сума підтверджена наявними у справі квитанціями.
       Щодо моральної шкоди, то суд першої інстанції взяв до уваги, що донька позивачки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зазнала сильних душевних страждань, які спричинили стрес та емоційні перевантаження, зокрема дитині  заподіяно шкоду психологічному здоров`ю, оскільки донька відчуває страх та панічні атаки при зустрічі чи появі на вулиці інших собак. Подія з собакою спричинила виникнення пригніченого стану, внаслідок чого потерпіла почала до всього нервово відноситися.
       Також оглянуто докази (фото світлини), які підтверджують нанесення рваних ран дитині та потреби в оперативному втручанні.
       Крім цього, як пояснила колегії суддів ОСОБА_2 наслідки пошкодження молочної залози наразі невідомі та у зв`язку із цим необхідно досить часто проходити обстеження, щоб контролювати процес одуження.
       Внаслідок чого, суд першої інстанції враховуючи вимоги розумності, справедливості та ступінь моральних страждань дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій завдано тілесних ушкоджень від укусів собаки відповідача, а також моральної шкоди, прийшов до висновку щодо задоволення позовної вимоги у сумі 50 000 гривень морального відшкодування.
       Слід зазначити, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі 
незаконними діями або бездіяльністю інших осіб(пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди»).
       Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової)шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру 
немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з 
урахуванням інших обставин. 
       Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц).
       Тобто, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, оскільки шкода, яка завдана неповнолітній, спричинила їй значні душевні страждання, призвела до тривалого лікування та до боязні собак, що порушило її звичний режим життя.
       Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає чинним нормам матеріального та процесуального права, а розмір морального відшкодування є достатнім, доведеним та не підлягає зменшенню.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: