ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 941/1343/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції  в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 
на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2023 року (суддя Шаєнко Ю.В.)
у справі №941/1343/23 
за позовом ОСОБА_1  
до полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг Управління патрульної поліції  в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, ППП в м.Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області інспектора лейтенанта поліції 2 батальйону 1 роти Зульфугарова Раміза Бекіровича   
про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просив: скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №7830551 від 28.09.2023 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не порушував Правила дорожнього руху, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що виключає підстави для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційного документу та застосування до нього адміністративного стягнення.
Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2023 року позов задоволено. 
Скасовано постанову серії ЕАН №7830551 від 28.09.2023, винесену інспектором лейтенантом поліції 2 батальйону 1 роти ППП в м.Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області Зульфугаровим Рамізом Бекіровичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн за порушення ч.2 ст.126 КУпАП та закрити відносно ОСОБА_1 провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою  Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі посвідчення водія є неправомірними.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України звернувся до суду з  апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову. 
Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано відео доказ, наданий відповідачем, з якого слідує про відмову позивача у надані на вимогу поліцейського посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційного документу. Також судом безпідставно стягнуто судовий збір у розмірі 1073,60 грн, в той час як позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 536,80 грн. 
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №7830551 від 28.09.2023 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.
Підставою для винесення вказаної постанови стало те, що позивач, керуючи транспортним засобом Renault Megane, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений у м. Кривий Ріг по вулиці Ракітіна біля будинку 6Б та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційного документу. При цьому під час такого зупинення встановлено, що позивач взагалі не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 (а) ПДР України. 
При цьому здійснювався відеозапис з нагрудних відеореєстраторів 475610, 475611.
Вказані в постанові обставини підтверджуються відеозаписом: video 2023 0928 153351 1. 
Також згідно з інформаційно-телекомунікаційної системи інформаційного порталу Національної поліції України позивач не отримував посвідчення водія відповідної категорії.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. 
Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.
Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (пп. «а»);
реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон) (пп. «б»);
Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1 ст.126 КУпАП).
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.126 КУпАП).
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП. 
Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Отже, належним чином оформлені матеріали фото/відео фіксації є допустимим доказом на підтвердження вчинення особою адміністративного правопорушення.
За правилами ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В спірному випадку за змістом оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №7830551 від 28.09.2023 позивач під час перевірки не мав права керування транспортним засобом, номерний знак НОМЕР_1 , не отримував посвідчення водія на право керування відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції підтримав доводи позивача про відсутність правових підстав для  зупинки поліцейським його транспортного засобу та, як наслідок, безпідставність вимоги пред`явлення документів на автомобіль та посвідчення водія. 
З приводу таких висновків суду першої інстанції суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до статті 32 цього Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний, зокрема: на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.
Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий документ. 
При цьому словосполучення «особа вчинила або має намір вчинити правопорушення», що міститься в п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» надає змогу поліцейському вимагати в особи пред`явлення нею документів незалежно від факту вчинення або ймовірного вчинення правопорушення.
За встановлених у справі обставин, в результаті дослідження наявних у справі доказів, з`ясовано, що в спірному випадку позивач був зупинений на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», про що його повідомлено поліцейським, та з урахуванням вимог ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» витребувано у позивача посвідчення водія, втім позивач на вимогу працівника поліції для перевірки посвідчення водія не пред`явив. 
Даними інформаційно-телекомунікаційної системи інформаційного порталу Національної поліції України підтверджено, що позивач не отримував посвідчення водія відповідної категорії.
Вказаний факт позивачем не спростований.
Виходячи в вищенаведеного, приймаючи до уваги, що Закон України «Про національну поліцію» та Правила дорожнього руху встановлюють обов`язок водія, після зупинки транспортного засобу, на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки документи незалежно від того, які обставини слугували підставою для зупинки його транспортного засобу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №7830551 від 28.09.2023. 
Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для його скасування та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.
Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2023 року у справі №941/1343/23 скасувати, ухвалити нове рішення. 
В позові відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає (ст.272, ч.5 ст.328 КАС України).
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко