ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2025 р.           Справа№ 910/4707/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Євсікова О.О.
суддів:            Корсака В.А. 
          Алданової  С.О. 

за участю:
секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,
представників сторін:
від позивача: Слєпуха О.С. , Абрамович Н.О,
від відповідачів1-6: не з`явились,
від скаржників: Попова О.В., Осовітня Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 (повний текст складено 04.12.2024)
у справі № 910/4707/21 (суддя Васильченко Т.В.)
за позовом          Публічного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод" в особі акціонера Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця"
до                    1. ОСОБА_5 ,
2. ОСОБА_6 ,
3. ОСОБА_7 ,
4. ОСОБА_8 ,
5. ОСОБА_9 ,
6. ОСОБА_10 ,
7. ОСОБА_11 ,
8. ОСОБА_12 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: 
Компанія "Метабей Імпорт/Експорт Лімітед" (Metabay Import/Export Limited),
про                    стягнення   118   193   659,77 грн збитків,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.
20.12.2023 у судовому засіданні Господарського суду міста Києва представник відповідачів ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ), ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7 ), ОСОБА_8 (далі - ОСОБА_8 ), ОСОБА_9 (далі - ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 (далі - ОСОБА_10 ), ОСОБА_11 (далі - ОСОБА_11 ) та ОСОБА_12 (далі - ОСОБА_12 ) підтвердив факт смерті ОСОБА_10 та надав на огляд суду копію свідоцтва про смерть ОСОБА_10 .
У судовому засіданні 20.12.2023 суд на підставі ч. 4, 5 ст. 233 ГПК України постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою зобов`язав Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати суду витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті ОСОБА_10 
04.01.2024 року через відділ діловодства суду від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла копія актового запису про смерть №21403 від 13.12.2023 ОСОБА_10 . 
У клопотанні від 24.07.2024 про поновлення провадження у справі відповідачі повідомили, що спадкоємці за законом першої черги, які прийняли спадщину за законом після померлого відповідача-6 ОСОБА_10 , є його дружина - ОСОБА_13 (далі - ОСОБА_2 ) та дочки ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) і ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ), на підтвердження чого долучили довідку приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Павленко О.А. №22/02-14 від 18.07.2024.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 залучено до участі у справі №910/4707/21 правонаступників відповідача-6 ОСОБА_10 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
З наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павленко О.А.    відомостей суд встановив, що 20.02.2024 було заведено спадкову справу щодо майна померлого громадянина України ОСОБА_10 та спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину за законом після смерті відповідача-6 у рівних частинах, є дружина ОСОБА_2 , дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Оскільки спірні правовідносини передбачають правонаступництво і встановлені спадкоємці, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залучення до участі у справі №910/4707/21 правонаступників відповідача-6 ОСОБА_10 у порядку, передбаченому ст. 52 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2024, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просять оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.
Скаржники вважають оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою; зазначають, що суд першої інстанції формально поставився до виконання власних процесуальних обов`язків, використавши модель правонаступництва, яка є властивою для зобов`язальних відносин, але є неприйнятною у правовідносинах, опосередкованих управлінською діяльністю посадової особи, а отже і матеріально-правовими наслідками такої діяльності, оскільки посада, а точніше права та обов`язки посадової особи не входить до складу спадщини.
На думку апелянтів, спірні правовідносини пов`язані з діями / бездіяльністю ОСОБА_10 як посадової особи - члена наглядової ради Товариства та з його обов`язками саме посадової особи, зокрема, обов`язком відшкодувати збитки, завдані його діями чи бездіяльністю при виконанні повноважень члена наглядової ради Товариства. Всі права та обов`язки ОСОБА_10 , які  виникли та існували у зв`язку з його обранням на посаду члена наглядової ради Товариства, припинились достроково 13.12.2023 з огляду на положення п. 12.7.2 Статуту Товариства.
Скаржники відзначають, що всі права та обов`язки посадової особи не спадкуються, оскільки нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.
Стверджуючи про порушення судом норм процесуального права, апелянти зазначають, що суд порушив ст. 52 ГПК України, оскільки хоч вони і є спадкоємцями ОСОБА_10 , але не є спадкоємцями посадової особи ОСОБА_10 .

Позиції учасників справи.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів та вимог скаржників заперечує та наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін як законну та обґрунтовану.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали оскарження ухвали у     справі №910/4707/21 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 до надходження матеріалів оскарження ухвали у справі №910/4707/21.
12.12.2024 матеріали справи №910/4707/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/4707/21. Розгляд справи призначено на 27.01.2025. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Публічне акціонерне товариство «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» (далі-позивач) в особі акціонера Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» (далі - заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 збитки, завдані діями відповідачів.
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що йому як акціонеру, що володіє 31,5525% простих акцій Товариства, було завдано збитків діями відповідачів, які є посадовими особами ПАТ «НВЦ «БХФЗ», щодо штучного збільшення витрат підприємства, що мало наслідком зменшення прибутку товариства.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 відкрито провадження у справі №910/4707/21, постановлено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2021, зокрема, залучено до участі у справі Компанію «Метабей Імпорт/Експорт Лімітед» (Metabay Import/Export Limited) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 апеляційну скаргу відповідачів залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 без змін.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2022, зокрема, прийнято до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог, призначено у справі судову експертизу, проведення якої доручено Київському відділенню - бюро Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса", у зв`язку з чим зупинено провадження у справі на час проведення судової експертизи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 21.11.2022 прийнято відмову відповідачів від апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.07.2022 у справі №910/4707/21 та закрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою відповідачів на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.07.2022.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням клопотання від Київського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса", призначено судове засідання та витребувано в учасників справи додаткові документи та матеріали, необхідні для проведення судової експертизи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2023 призначено у справі №910/4707/21 судову експертизу, проведення якої доручено Київському відділенню Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса", у зв`язку з чим провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
03.07.2023 через відділ діловодства суду від Київського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експертів №2898/3156 разом із матеріалами справи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2024 зупинено провадження у справі №910/4707/21 за позовом ПАТ «НВЦ «БХФЗ» в особі акціонера ПрАТ «ФФ «Дарниця» до відповідачів про стягнення збитків до залучення у справі правонаступників відповідача-6 ОСОБА_10 .
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 поновлено провадження у справі №910/4707/21, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Павленко О.А. інформацію щодо всіх спадкоємців померлого ОСОБА_10 з визначенням їх частки та доказів прийняття такими особами спадщини.
04.01.2024 через відділ діловодства суду від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла копія актового запису про смерть №21403 від 13.12.2023 ОСОБА_10 .

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Господарський суд закриває провадження у справі лише за наявності двох умов: смерті фізичної особи або оголошення її померлою чи припинення юридичної особи та якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Отже, закриття провадження у справі за наявності факту смерті сторони є можливим лише тоді, коли спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
При цьому Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що якщо правовідносини, які виникли між сторонами, допускають правонаступництво, відсутні підстави для закриття провадження у справі.
Схожа за змістом правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 227/3760/19-ц.
Згідно зі ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в судочинстві участь останнього.
Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.
У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.
Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві.
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 у справі №910/11371/18 зазначив, що Великою Палатою Верховного Суду сформульовано усталений правовий висновок, згідно з яким суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу (постанови від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17, від 08.02.2022 у справі № 761/13017/16-ц).
Таким чином, під час вирішення питання щодо наявності підстав для процесуального правонаступництва суд має з`ясувати, чи допускають правовідносини правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи і чи існує правонаступник.
Як встановлено судом під час розгляду даної справи, відповідач-6 ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частинами 1, 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
А отже спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1219 ЦК України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.
Водночас відповідно до ч. ч. 1, 4, 5 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину.

Предметом позову у цій справі є стягнення збитків з посадових осіб ПАТ «НВЦ «БХФЗ» щодо штучного збільшення витрат даного підприємства, що мало наслідком зменшення прибутку товариства.
Отже, обґрунтованим є висновок місцевого суду, що у справі, що розглядається, наявні підстави, передбачені нормами як матеріального, так і процесуального закону для залучення у справі правонаступників відповідача-6 ОСОБА_10 , оскільки правовідносини, щодо яких виник спір у цій справі, допускають правонаступництво, в т. ч. на підставі ст. 1231 ЦК України.
Надані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павленко О.А.    на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 06.08.2024 у справі №910/4707/21 відомості свідчать, що 20.02.2024 було заведено спадкову справу щодо майна померлого громадянина України ОСОБА_10 та спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину за законом після смерті відповідача-6 у рівних частинах є: дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 .
Оскільки спірні правовідносини передбачають правонаступництво, а суд встановив наявність спадкоємців, то суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав у для залучення до участі у справі №910/4707/21 правонаступників відповідача-6 ОСОБА_10 , в особі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановленому ст. 52 ГПК України порядку.
Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів відзначає таке.
Доводи скаржників про те, що ОСОБА_10 був членом наглядової ради ПАТ НВЦ «БХФЗ», повноваження якого припинились достроково у зв`язку з його смертю, тому його права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, не входять до складу спадщини, колегія суддів вважає необґрунтованими. 
Так, предметом спору у справі, що розглядається, є відшкодування збитків, завданих юридичній особі неправомірними діями її посадових осіб (члені наглядової ради).
Статтею 90 Закону України «Про акціонерні товариства» визначено, що посадові особи товариства, винні у порушенні передбачених цим Законом обов`язків, відповідають за збитки, заподіяні товариству своїми діями або бездіяльністю. У разі якщо відповідальність згідно з цією статтею несуть кілька осіб, їх відповідальність перед товариством є солідарною. Відшкодування збитків здійснюється за рішенням суду.
Отже, у правовідносинах щодо відшкодування шкоди, завданої спадкодавцем, до спадкоємця переходить саме обов`язок відшкодувати збитки, завдані ПАТ «НВЦ «БХФЗ» її посадовими особами, зокрема і ОСОБА_10 .
Таким чином, об`єктом спадкування у даній справі є виключно обов`язок відшкодувати збитки, а не наявність повноважень чи посади члена наглядової ради товариства.
Крім цього, обов`язок з відшкодування збитків полягає виключно у стягненні грошових коштів на користь юридичної особи, який може бути здійснено спадкоємцями, оскільки зазначений обов`язок не передбачає вчинення будь-яких інших дій, які могли бути виконані лише спадкодавцем.
Відповідно, обов`язок з відшкодування збитків, завданих юридичній особі діями посадових осіб, може бути виконаний іншою особою ніж спадкодавцем, тому є таким, що охоплюється переліком прав та обов`язків, що входять до складу спадщини.
Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №910/11371/18.
До того ж, зобов`язання з відшкодування збитків нерозривно не пов`язане з посадовою особою ОСОБА_10 , оскільки у випадку встановлення судом таких збитків ці зобов`язання входять до складу спадщини та в таких правовідносинах не містяться у переліку, визначеного ст. 1219 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують. 
Інші доводи апеляційної скарги, в т.ч. про те, що суд не встановив, чи допускають спірні правовідносини правонаступництво, спростовуються змістом оскаржуваної ухвали, за текстом якої суд дослідив зазначене питання та встановив, що спірні правовідносини правонаступництво допускають.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України  покладаються на апелянтів.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
          
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/4707/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/4707/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржників.

4. Справу №910/4707/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 13.02.2025 після виходу судді Корсака В.А. з лікарняного. 

Головуючий суддя                                                            О.О. Євсіков 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                С.О. Алданова