ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/1190/24	Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М. 	
Провадження № 33/817/35/25 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ст.124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 р.                                                         м.Тернопіль

       Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.,
       за участі:
       - особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ;
       - захисника ОСОБА_1 - адвоката Ленько Р.І.;
       - потерпілого ОСОБА_2 ;
       - представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Корфа П.К.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:
       Постановою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу відповідного адміністративного правопорушення.
       Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №161953, 08 квітня 2024 року о 21 год. 40 хв. на АД М19257 +960м м. Кременець по вул. Вишнівецькій, 2 водій автомобіля Daf, д.н.з. НОМЕР_1 із причіпом Magyar, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Volvo, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду та здійснював маневр повороту ліворуч. Унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає, чим порушив вимоги п.12.1, 13.1, 8.5.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

       В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 вважає оскаржувану постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою.
       В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що водій ОСОБА_1 не міг порушити вимоги п.13.1 ПДР, оскільки автомобіль “Volvo”, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, виконував маневр повороту ліворуч, а не зупинявся чи не гальмував. 
       Вказує, що суд в своєму рішенні не обґрунтував, чому в даному випадку не було порушення дистанції, і чому водій ОСОБА_1 не дотримався вимог ПДР щодо безпечної дистанції. Відсутність належної оцінки цього факту в рішенні суду, на думку апелянта, є порушенням правил оцінки доказів та норм права.
       Звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначено, що він не обрав безпечну швидкість руху, яка дозволяла йому постійно контролювати автомобіль та безпечно керувати ним. Однак, на думку суду, це не підтверджується жодним доказом, що є також неправильним висновком.
       Так, водій автомобіля, який рухався позаду потерпілого, під керуванням ОСОБА_3 , на переконання потерпілого, мав достатньо часу для того щоб зменшити швидкість і зупинитись навіть без застосування екстреного гальмування. Проте, замість дотримання ПДР, водій ОСОБА_1 з невідомих причин почав здійснювати маневр обгону, перетинаючи суцільну лінію дорожньої розмітки виїжджаючи на смугу зустрічного руху.
       Вважає, що посилання на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.06.2024, яким було скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення за ст.122 КУпАП на водія ОСОБА_3 , свідчить про неповноту перевірки і поверхневість складання адміністративного протоколу, є абсолютно безпідставним і не має жодного стосунку до провадження, що розглядалось за протоколом.
       Таким чином, посилання на рішення Тернопільського міськрайонного суду, яке не має безпосереднього зв`язку з обставинами цієї справи, є помилковим і не може бути підставою для висновку про поверхневість перевірки протоколу та інших матеріалів.
       Стверджує, що оцінка відеозапису, наявного в матеріалах справи, судом першої інстанції є упередженою, оскільки твердження суду є ніщо іншим, як припущенням, адже з відеозапису неможливо чітко визначити, у яких смугах руху перебували у зазначений в протоколі момент автомобілі.
       Вказує, що цей факт підтверджується висновком фототехнічної експертизи, долученого адвокатом Корфом П.К. до матеріалів справи.
       Потерпілий вважає, що висновок експерта щодо результатів судової автотехнічної експертизи №557/24-22 від 10.09.2024 не відповідає дійсності, є суперечливим, базується на припущеннях, а тому його слід визнати недопустимим доказом.
       Просить скасувати постанову Кременецького районного суду від 05 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

       Заслухавши апелянта - потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Корфа П.К., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з викладених у ній мотивів, просять постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 та його захисника Ленька Р.І., які рішення місцевого суду вважають законним та обґрунтованим і тому просять залишити його без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
       Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.
       Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що жодних доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували пояснення ОСОБА_1 щодо механізму розвиток ДТП та підтверджували відомості, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

       Проте, аналіз наявних у справі доказів, що були предметом дослідження апеляційного суду, свідчить про передчасність та необґрунтованість висновку місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
       Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
       Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
       У п.8.5.1 ПДР зазначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

       Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки такі спростовуються матеріалами справи. Натомість, винуватість останнього у вчиненні вказаного правопорушення, повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
       Виходячи із системного аналізу та змісту ст. 279, 280 КУпАП, якими регламентовано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд розглядає таку справу в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення
       Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №161953 від 08 квітня 2024 року, 08 квітня 2024 року о 21 год. 40 хв. на АД М19257 +960м м. Кременець по вул. Вишнівецькій, 2 водій автомобіля Daf, д.н.з. НОМЕР_1 із причіпом Magyar, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Volvo, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду та здійснював маневр повороту ліворуч, унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
       Отже, суд в межах цього протоколу повинен встановити - чи допущено ОСОБА_1 порушення саме цих пунктів Правил дорожнього руху та чи знаходиться ці порушення у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів є відеозапис події ДТП, долучений до матеріалів справи.
       Оцінюючи вказаний доказ, місцевим судом зазначено, що на долученому до матеріалів справи відеозаписі розташування транспортних засобів відносно елементів дороги 08.04.2024 вбачається, що автомобіль Volvo, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 після проїзду перехрестя з круговим рухом перестроївся у праву смугу руху та рухався в напрямку м. Тернополя. В лівій смузі руху за ним рухався легковий автомобіль, який в подальшому виконував його випередження. За вказаними автомобілями на певній відстані рухався вантажний автомобіль “МАN”. Виконуючи випередження останнього, в лівій смузі рухався автомобіль “Daf”, д.н.з. НОМЕР_1 , із причіпом “Magyarд”, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В процесі випередження легковим автомобілем вантажного автомобіля “Volvo”, д.н.з. НОМЕР_3 , на легковому автомобілі загорілися стоп-сигнали і через секунду-дві загорілися стоп-сигнали на вантажівці, яку він випереджав. В цей момент автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , виконуючи випередження автомобіля “Volvo”, д.н.з. НОМЕР_3 , перебував в межах лівої смуги руху, відповідно автомобіль “Volvo”, д.н.з. НОМЕР_3 - в правій.
       Разом з тим, апеляційний суд не погоджується із наданою місцевим судом оцінкою даного доказу, зокрема, в частині розташування транспортних засобів учасників ДТП на проїзній частині дороги (смузі руху).
       Як вбачається із матеріалів справи, представником потерпілого долучено висновок експерта фототехнічної експертизи № СЕ-19/120-24/13218-ФП від 28.11.2024.
       Згідно вказаної експертизи, проведеної судовим експертом з правом проведення фототехнічної експертизи та технічних засобів їх виготовлення, констатовано, що на проміжку час (часова мітка на відеозображенні) з 20:43:21 по 20:43:50 у відеозаписі: “D15_20240408204127.mp4”, не можливо встановити, з якої смуги руху, а саме крайньої правої чи крайньої лівої, розпочав маневр “поворот ліворуч”, зображений автопоїзд у складі тягача та напівпричепа ймовірно “Volvo”, тому що даний зображений транспортний засіб на цьому проміжку часу перебуває на значній відстані від об`єктиву пристрою запису, фіксація відбувалась у темну пору доби, зображення засвідчене, не чітке та кадри відеозображення мають низьку деталізацію елементів зображень, і через це не можливо визначити розташування зображених транспортних засобів на проїзній частині дороги (смузі руху).
       Даний висновок судового експерта місцевий суд визнав таким, що не може мати доказового значення, оскільки така експертиза проводилась за клопотанням представника потерпілого, адвоката Корфа П.К. з порушенням вимог закону не за рішенням органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, а також тому, що в судовому засіданні ні ОСОБА_2 ні його представник не заявляли клопотання щодо призначення такої експертизи.
       Апеляційний суд не погоджується із таким твердженням місцевого суду, з огляду на те, що сторони провадження на підтвердження своєї позиції не позбавлені права долучити до матеріалів справи докази, в тому числі, висновок експерта, або звернутися до суду з клопотанням про призначення експертизи.
       З врахуванням наведеного, апеляційний суд приймає до уваги вищевказаний висновок експерта, як доказ, оскільки викладена у висновку інформація має значення для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи. 
       При цьому експерт ОСОБА_4 , який проводив дослідження, має кваліфікацію судового експерта з правом проведення фототехнічної експертизи та обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та за ст. 385 КК України за відмову від надання висновку, що засвідчено його підписом у висновку.                  (а.с.90).
       Тому, наведений вище висновок місцевого суду щодо розташування відносно елементів дороги в момент виникнення ДТП транспортних засобів “Daf”, д.н.з. НОМЕР_1 , із причіпом “Magyarд”, д.н.з. НОМЕР_2 , та “Volvo”, д.н.з. НОМЕР_3 , є припущеннями, адже з відеозапису, долученого до матеріалів справи неможливо чітко визначити, у яких смугах руху перебували транспортні засоби учасників ДТП, що додатково стверджується вищенаведеним висновком експерта.

       Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що висновок місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення фактично ґрунтується на результатах проведеної судової автотехнічної експертизи № 557/24-22 від 10.09.2024, в якій експерт визначив, що в діях водія автомобіля “Volvo”, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п. 1.5, 2.3(б), 10.1, 10.3, 10.4 ПДР України, а в момент початку виконання зміщення автопоїзда “Volvo” ліворуч водій ОСОБА_1 перебував у аварійній ситуації. 
       Надаючи правову оцінку цьому джерелу доказу, апеляційний суд зауважує, що місцевий суд не врахував того факту, що предметом судового розгляду у цій справі є відповідність вимогам ПДР України саме дій водія транспортного засобу “Daf”, д.н.з. НОМЕР_1 , із причіпом “Magyar”, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , а не водія ОСОБА_2 , так як протокол про адміністративне правопорушення, що є предметом розгляду цієї справи, складений відносно ОСОБА_1 , а суд здійснює судовий розгляд лише щодо особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення.
       При цьому, у вказаному вище експертному висновку № 557/24-22 відсутня оцінка відповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам пунктів 12.1, 13.1, 8.5.1 ПДР України, порушення яких згідно протоколу про адміністративне правопорушення є причиною дорожньо-транспортної пригоди.
       Також, суд звертає увагу, що висновки автотехнічної експертизи № 557/24-22 від 10.09.2024 базуються на дослідженні фрагментів відеозапису щодо розташування транспортних засобів відносно елементів дороги, хоча такі висновки не узгоджуються з експертним висновком № СЕ-19/120-24/13218-ФП, який виконаний експертом саме в галузі фототехнічної експертизи та технічних засобів їх виготовлення.
       За таких обставин апеляційний суд вважає, що експертний висновок №557/24-22 від 10.09.2024, з урахуванням наведених міркувань щодо невідповідності його іншим доказам по справі, не може беззаперечно свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, як про це зазначено у постанові Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року.        

       Поза увагою місцевого суду залишено такий доказ як схема вищезазначеної пригоди, на якій визначено місця розташувань транспортних засобів після скоєння пригоди, із зазначенням відповідних вимірів, а також зафіксовані їх механічні пошкодження.                         (а.с. 2).
       Зі схеми вбачається, що автодорога, на якій сталась ДТП, зі сторони м. Кременець має дві смуг руху в одному напрямку, яка навпроти заїзду на АЗС, з правої сторони звужується, відповідно до дорожнього знаку 5.21.1 “Кінець додаткової смуги”.
       За наслідками дослідження схеми ДТП, фотознімків та пояснень учасників ДТП встановлено, що зіткнення автомобіля “Daf”, д.н.з. НОМЕР_1 , із причіпом Magyar, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля “Volvo”, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , відбулося у межах зустрічної смуги руху.
       Як вбачається із висновку автотехнічної експертизи № 557/24-22, експерт констатує той факт, що водій ОСОБА_1 перебував у аварійній ситуації. Дії водія, який перебуває у аварійній ситуації Правилами дорожнього руху не регламентуються.
       Проте, апеляційний суду вважає такий висновок експерта сумнівним з огляду на те, що експерту не було надано вихідних даних щодо швидкості руху автомобілів, моменту виникнення небезпеки, та інших відомостей, на підставі розрахунку яких можна дійти до такого висновку.
       Із пояснень ОСОБА_1 , наданих місцевому суду вбачається, що у зв`язку із відсутністю технічної можливості уникнути зіткнення його автомобіля з автомобілем “Volvo”, він почав гальмувати та враховуючи відсутність транспортних засобів у зустрічному напрямку здійснив виїзд на зустрічну смугу руху.
       Проте, на переконання апеляційного суду, із матеріалів справи не вбачається обставин, що ОСОБА_1 перед настання ДТП застосовував екстрене гальмування.         Отже, ще певну відстань перед дорожньо-транспортною пригодою водій ОСОБА_1 не оцінював цю дорожню обстановку як небезпечну.
       Тому, якщо водій ОСОБА_1 , рухаючись позаду автомобіля “Volvo”, до початку гальмування сприймав цю дорожню обстановку як небезпечну, то він повинен був відповідно реагувати, чого власне він не зробив. По характеру контактування у автомобіля “DAF”, д.н.з. НОМЕР_1 із причіпом “Magyar”, д.н.з. НОМЕР_2 із автомобілем “Volvo”, д.н.з. НОМЕР_3 , пошкодження даних транспортних засобів характерні для обставин зіткнення автомобілів, які відображені саме у схемі ДТП, що свідчить про недотримання водієм автомобіля “DAF” безпечної дистанції.
       Досліджені апеляційним судом матеріали справи, зокрема - зазначений вище відеозапис події, свідчать про те, що у водія ОСОБА_1 було достатньо часу для того, що зменшити швидкість руху і зупинитись до здійснення останнім маневру обгону, перетинаючи суцільну лінію дорожньої розмітки та виїжджаючи на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулась ДТП
       Відтак, доводи апеляційної скарги потерпілого в частині того, що суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов хибного висновку про те, що водій ОСОБА_3 не міг порушити вимоги п.13.1 ПДР є обґрунтованими.

       Також апеляційний суд погоджується із доводами апелянта, що посилання на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12.06.2024 р., яким було скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення за ст.122 КУпАП на водія ОСОБА_1 , не може свідчити про неповноту перевірки та поверхневість допущену працівниками поліції при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 , як про це зазначено у оскаржуваній постанові. 
       Наявність такого рішення не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак порушення правил дорожнього руху, які йому інкриміновані відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 161953 від 08.04.2024 року, який був предметом розгляду місцевого суду. 
       Апеляційний суд зазначає, що докази, які досліджувались судом в межах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст.122 КУпАП не є ідентичними тим, які надані суду в межах даної справи про адміністративне правопорушення.

       Не враховано місцевим судом і показання допитаного судом свідка ОСОБА_6 , яка засвідчила, що ОСОБА_2 рухався у правому ряду в напрямку м. Тернопіль і оскільки права смуга закінчувалась, то він змістився у ліву смугу руху, трошки проїхав та зупинився секунд на 10, пропустив один автомобіль та почав повертати ліворуч, після чого відчула удар у ліву частину автомобіля, побачивши як автомобіль “DAF” з причіпом на великій швидкості проїхав прямо та зупинився через 150 м.
       Такі показання свідка, які судом першої інстанції викладені у рішенні, проте не спростовані, фактично також підтверджують обставини та механізм виникнення ДТП, як це відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції.

       Відповідно до п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
       Згідно п.1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконають ці Правила.
       З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, не відповідають фактичним обставинам справи і містять істотні суперечності щодо відсутності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
       Отже, доказами, що є у матеріалах справи, підтверджено вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 12.1, 13.1 ПДР, внаслідок чого ОСОБА_1 допустив зіткнення з транспортним засобом Volvo, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , тобто у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП підтверджується матеріалами справи.

       За змістом ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
       Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
       Враховуючи наведене, апеляційну скаргe потерпілого ОСОБА_2 слід задовольнити, оскаржувану постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
       Оскільки на час ухвалення постанови апеляційним судом закінчились строки накладення адміністративного стягнення, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
       На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 38, ст. 247, 294 КУпАП, — 

       п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 - задовольнити.
       Постанову Кременецького районного суду від 05 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 - скасувати.
       Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
       Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя