Справа № 441/2776/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Яворська  Н. І. 
Провадження № 33/811/5/25                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Ан Ірини Миколаївни на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року,
з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Ан І.М.

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Згідно постанови судді,  ОСОБА_1 , 04 листопада 2024 року о 00 год. 19 хв., на вул. Шевченка, 1 в с. Мшана Львівського р-ну Львівської обл., у порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керував автомобілем марки «Мерседес Бенц Спринтер» н.з. НОМЕР_1  в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився в медичному закладі у лікаря нарколога, та підтверджується висновком КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» № 002787 від 04 листопада 2024 року, тобто вчинив правопорушення за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Ан І.М. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, а висновки в ній такими, що суперечать фактичним обставинам справи. Вважає, що місцевим судом допущено неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що суддя районного суду поверхнево розглянула справу, не дослідила всі докази у ній. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся у відсутності правопорушника, а про згадане рішення дізнався лише 20 грудня 2024 року; скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
       Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Ан І.М. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
       Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
       Зокрема такий висновок суду підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №165774 від 04 листопада 2024 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення;  висновком щодо результатів медичного огляду КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» № 002787 від 04 листопада 2024 року; 
актом огляду на стани алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; відеозаписом події та іншими матеріалами справи, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
       Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
       Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №165774 від 04 листопада 2024 року складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника. 
        Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить підпис останнього у такому. 
        Твердження адвоката Ан І.М. про порушення самої процедури освідування ОСОБА_1 у лікаря експрес - тестом без проведення лабораторних досліджень,апеляційний суд відхиляє, оскільки проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився, зокрема, шляхом дослідження біологічної речовини (сечі) за допомогою імунохроматографічного тесту, який є видом експрес лабораторного дослідження, що не суперечить вимогам "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".
       При цьому, даний вид швидких тестів класифікується як медичні вироби для діагностики in vitro (технічний регламент затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №754 від 3 жовтня 2013 року), дозволені МОЗ і є сертифікованими. Результати швидких тестів фіксуються в акті медичного огляду з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в подальшому лікарем видається висновок, не тільки на підставі результатів тестування, а він звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак наркотичного сп`яніння.
       Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.
       Інструкція вимагає виявлення якісних показників або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння, що і було в повному обсязі виконано КНП ЛОР «ЛОМЦПтТУ», виявлено в сечі наркотичну речовину, що і стало підставою для складання висновку, а в подальшому і протоколу.
       Окрім цього, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.
       Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 листопада 2024 року з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував.
       Що стосується доводів апелянта в частині недоведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, як в суді першої так і апеляційної інстанцій, а невизнання ним своєї вини у скоєному в апеляційній скарзі, слід розцінити як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.
       Відтак, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними, допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Таким чином, твердження апелянта про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
       При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, майновому стану, обставинам, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
       З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає. 
       Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 – адвокату Ан І.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Городоцького районного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року. 
       Апеляційну скаргу захисника правопорушника  ОСОБА_1  – адвоката  Ан І.М. – залишити без задоволення, а постанову судді Городоцького районного суду  Львівської області від 22 листопада 2024 року,  якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік  – без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                  Галапац І.І.