ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2396/24 Справа № 243/6688/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 листопада 2024 року                                                                м.Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Соколова В.В. на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2024 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови 30 липня 2024 року о 12 годині 59 хвилин, в Донецькій області Краматорському районі в м. Слов`янськ по вулиці Добровольського біля будинку № 13, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом МТ-11, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: сповільненість реакції, незв`язне мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2024 року  ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.
Не погодившись з постановою суду захисник ОСОБА_2 оскаржив її у апеляційному порядку, вважаючи, що оскаржувана постанова ухвалена при помилковій та неповній оцінці доказів, оскільки суд не з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення. Судом не враховано практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства. Вину ОСОБА_1 не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом, тому постанова суду першої інстанції має бути скасована. Вказує, що суд у своєму рішенні на доведення вини ОСОБА_1 послався на інші матеріали справи, не вказуючи їх, не ознайомивши з ними сторону захисту, що на його думку прямо порушило право ОСОБА_1 на змагальність в судочинстві, право на захист. Вказує, про свою незгоду з висновками суду щодо поданим стороною захисту клопотанням про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. Вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я. Вказує, що відеозаписом зафіксовано, що поліцейський, відповідно до вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, не відстороняв ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а в матеріалах справи відсутній відповідний акт чи то протокол. Вважає, що з відеозапису видно, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння, та в нього відсутні ознаки сп`яніння. Вважає, що працівниками поліції не було дотримано вимог встановлених для процедури та порядку огляду на стан сп`яніння регламентованих ст.266 КУпАП Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а тому, відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи, до початку судового розгляду не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1  винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення  ОСОБА_1  вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 982307 від 30 липня 2024 року.
Диском з відеозаписом.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 470906 від 07 серпня 2024 року.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що з відеозапису видно, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння, та в нього відсутні ознаки сп`яніння, є безпідставними.
На неодноразові вимоги працівника поліції до водія ОСОБА_1 про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а також пояснення працівників поліції причин для цього проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, з вказуванням законів якими це передбачено. Водій відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, що підтверджується наявним відеозаписом, на якому водій ОСОБА_1 вказав: «я не відмовляюсь, проте проходити не буду» свої дії ОСОБА_1 пояснював тим, що йому не були зрозумілі причини і для чого проходити огляду на сп`яніння. Дії ОСОБА_1 вірно розцінені правниками поліції як відмову від огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.
Також доводи апелянта, що з відеозапису видно, що у водія відсутні ознаками сп`яніння є безпідставними та носять суб`єктивний характер.
Оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.
Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 , працівниками поліції були виявлені ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: сповільненість реакції, незв`язне мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці.
Вказані ознаки сп`яніння прямо передбачені інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для проходження медичного огляду, є безпідставними та не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року встановлений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, з аналізу даної інструкції вбачається, що форма направлення надається водієві у разі направлення його для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, тобто у разі проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або відмови від проходження, форма направлення не видається.
Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 одразу як на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, тому апеляційний суд не вбачає порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та вимоги ст.266 КУпАП.
Також є безпідставними доводи апелянта, що поліцейський, відповідно до вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, не відстороняв  ОСОБА_1  від керування транспортним засобом, а в матеріалах справи відсутній відповідний акт чи то протокол, оскільки це не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді районного суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Соколова В.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2024 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя