ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року	Львів	Справа № 380/12861/24 пров. № А/857/32260/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                             Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року (суддя – Кухар Н.А., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, за участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Квартирно-Експлуатаційний відділ м. Львова, Військова частина НОМЕР_1  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

                                                      ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом від 30.05.2024 № 84, щодо відмови ОСОБА_1 та членам його сім`ї у погодженні Списку надання житла для постійного проживання (шляхом виключення його з числа службового житла Міністерства оборони України), квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, прийняти рішення щодо погодження Списку надання житла для постійного проживання (шляхом виключення його з числа службового житла Міністерства оборони України), квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї постійним житлом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року позов задоволено повністю.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення оформлене протоколом від 30.05.2024 № 84, яким доручено житловій комісії розглянути питання правомірності перебування на квартирному обліку військовослужбовця іншого гарнізону є таким, що прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачене Основним Законом та законами України, а зроблені висновки судом першої інстанції у рішенні від 24.10.2024 є помилковими.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, Міністерства оборони України в особі Комісії контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року у справі № 380/15567/23 скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова в організації, у встановленому Інструкцією забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України № 380 від 31.07.2018 року, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, порядку реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу виключення з числа службових квартири за адресою АДРЕСА_1 для забезпечення апелянта та його сім`ї постійним житлом. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова вчинити дії щодо організації, у встановленому Інструкцією забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України № 380 від 31.07.2018 року, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, порядку реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу виключення з числа службових квартири за адресою АДРЕСА_1 для забезпечення ОСОБА_1 та його сім`ї постійним житлом. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Як зазначає позивач, що на виконання постанови суду, яка набрала законної сили, КЕВ м. Львова в травні 2024 року, направило Список надання постійного житла, який був підписаний начальником КЕВ м. Львова та командиром військової частини НОМЕР_1 , з обліковою справою ОСОБА_1 , витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання від 24.09.2022 №604, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 №153 до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями прийнято рішення, яким Список розподілу житлової площі для постійного проживання шляхом виключення із складу службового житла Міністерства Оборони України військовослужбовцям Львівського гарнізону, ОСОБА_1 та членам його сім`ї не погоджено, зокрема, зазначено зауваження: «Житловій комісії розглянути правомірність знаходження на квартирному обліку військовослужбовця іншого гарнізону». Рішення відповідача оформлене Протоколом від 30.05.2024 № 84.
Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при винесені оскаржуваного рішення відповідачем не враховано те, що позивач під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 вчинив передбачених чинним законодавством дій для отримання постійного житла шляхом виключення його житла з числа службового, однак через неправомірні дії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, які змусили позивача звертатись до суду для захисту своїх прав, дане питання своєчасно вирішено не було.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Визначення основних засад державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі здійснює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі по тексту Закон № 2011-ХІІ).
Статтею 1-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно статті 2 Закону № 2011-ХІІ, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України.
Частиною 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, визначений Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. № 1081 (далі по тексту Порядок № 1081).
Частиною 1 пункту 3 Порядку № 1081 визначено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 календарних років і більше та члени їх сімей надається житло для постійного проживання.
Частиною 3 пункту 3 Порядку № 1081 врегульовано, що забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання провадиться шляхом: надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.
Згідно частини 2 пункту 11 Порядку № 1081, виключення житлових приміщень з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу.
Відповідно до пункту 22 Порядку № 1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей), визначено в Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380 (далі по тексту Інструкція № 380).
Розділом 7 Інструкції № 380 передбачено порядок та умови виключення квартир з числа службових.
Пунктами 3-7 Інструкції № 380 передбачено, що для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.
Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.
Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Відтак, на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).
Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).
За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:
погодження надання постійного житла;
відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.
Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.
У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.
ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).
Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.
До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Таким чином, чітка процедура, дотримання якої є обов`язковим, зокрема, надсиланню клопотання квартирно-експлуатаційним органом передує розгляд спеціальною житловою Комісією військової частини, в якій несе службу військовослужбовець, питання щодо погодження зняття статусу «службової» з житлового приміщення, яке займає позивач.
Пунктом 11 Порядку № 1081 передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 встановлено наступне, а саме: «Так, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на даний час позивач проходить військову службу Збройних Силах України, має вислугу станом на 1 січня 2023 року у календарному обчисленні 22 років 5 місяців 13 день, у пільговому обчисленні 33 роки 07 місяців 15 днів. Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 від 31.01.2006 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.
Позивач разом із своєю сім`єю перебуває на квартирному обліку у Львівському гарнізоні. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , позивач отримав службове житло, разом з сім`єю: дружиною ОСОБА_2 , дочкою ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4 , які постійно проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 43,2 кв. м., яка має статус службової, що підтверджується копією службового ордера серії №0000753 від 27.04.2018, виданого виконавчим Комітетом Львівської міської ради, згідно до наказу директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №219 від 19.04.2018, у зв`язку з проходженням військової служби.
Відтак, зважаючи на службовий статус вказаної квартири, ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 рапортом від 30.08.2022.
Однак, житловою комісією військової частини НОМЕР_1 було прийняте рішення щодо виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 43,2 кв.м, що підтверджується Протоколом Житлової комісії військової частини від 20.09.2022 №153 та затверджене наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.09.2022 №24.»
Частиною 4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями прийнято рішення, яким Список розподілу житлової площі для постійного проживання шляхом виключення із складу службового житла Міністерства Оборони України військовослужбовцям Львівського гарнізону, ОСОБА_1 та членам його сім`ї не погоджено, зокрема, зазначено зауваження: «Житловій комісії розглянути правомірність знаходження на квартирному обліку військовослужбовця іншого гарнізону».
 Рішення відповідача оформлене Протоколом від 30.05.2024 № 84.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що при винесені оскаржуваного рішення відповідачем не враховано те, що позивач під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 вчинив передбачених чинним законодавством дій для отримання постійного житла шляхом виключення його житла з числа службового, однак через неправомірні дії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, які змусили позивача звертатись до суду для захисту своїх прав, дане питання своєчасно вирішено не було.
Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року в справі №380/12861/24 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська