ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7090/24                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  28 січня 2025 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача:                                                                                                                            Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Грибан І.О., Карпушової О.В.,  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №971010184953 від 12.07.2024 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 09.01.2024 року, пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0602-8/1553 від 08.01.2024, та № 2300-0602-8/48452 від 02.07.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач протиправно відмовив їй про перехід на пенсію державного службовця згідно із Законом №3723-XII, оскільки позивач є інвалідом II групи, та має стаж на посаді державної служби більше 20 років, і перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, яка відповідно до п. 4 частини другої статті 46 Закону № 889-VIII, віднесена до посад державних службовців, а тому має право на призначення пенсії згідно зі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №971010184953 від 12.07.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 03.07.2024 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0602-8/1553 від 08.01.2024 та №2300-0602-8/48452 від 02.07.2024.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням ПФУ в Рівненській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, ухвалено рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.
Зокрема, апелянт наполягає на тому, що призначення пенсії по інвалідності державним службовцям Законом №889-VIII не передбачено, водночас статтею 90 Закону №889-VIII встановлено можливість призначення пенсії по інвалідності державним службовцям за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Апелянт стверджує, що для призначення пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про державну службу» немає правових підстав, оскільки довідки, які позивач надала для перерахунку пенсії, не відповідають вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб. Враховуючи, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» внесено зміни до Порядку № 622, відповідно до яких довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2024 та від 12.12.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції 28.11.2024 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд зазначає наступне.
Задовольняючи частково позовні вимоги у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 26.12.2023 припинено державну службу позивача та звільнено із займаної посади у зв`язку з виходом на пенсію.
ОСОБА_1 03.07.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення, нарахування та виплату з 09.01.2024 пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 08.01.2024 №2300-0602-8/1553 та №2300-0602-8/48452.
За наслідками розгляду заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у порядку екстериторіальності від 12.07.2024 №971010184953 відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії. Повідомлено позивача, що призначення пенсії по інвалідності Законом №889-VIII не передбачено.
Незгода з таким рішенням відповідача зумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).
Відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Виходячи з наведеної норми, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 частиною першою статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, за приписами частини дев`ятої статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина десять статті 37 Закону № 3723-XII).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 (справа № 822/524/18) суд на підставі аналізу зазначених вище норм законодавства зазначив, що законодавство не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.
Як встановлено колегією суддів згідно із записів трудової книжки позивача, ОСОБА_1 працювала:
-   з 18.07.2002 по 09.06.2005 - в Управлінні ПФУ в Золотоніському районі Черкаської області;
-   з 10.06.2005 по 01.12.2010 -   в Управлінні ПФУ в Соснівському районі Черкаської області;
-  з 20.10.2011 по 28.12.2017 - в Управлінні ПФУ в м. Черкаси, Черкаської області;
-  з 29.12.2017 по 26.12.2023 - в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області.
Виходячи із зазначеного, суд апеляційної інстанції встановив, що трудовий стаж позивача на державній службі перевищує 20 років.
Тому, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК, станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Законом № 889-VIII) займала посаду державної служби та мала понад 10 років стажу на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Таким чином, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.
Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, що висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №971010184953 від 12.07.2024 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 03.07.2024 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0602-8/1553 від 08.01.2024 та №2300-0602-8/48452 від 02.07.2024, колегія суддів зазначає, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист законних прав і свобод позивача, оскільки це і є основним завданням адміністративного судочинства.
При цьому зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції, не є привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки суд не вирішує в цьому разі питання про надання певного статусу, не призначає допомогу у певному розмірі, а лише зобов`язує державний орган вчинити дії у спосіб, на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обрав належний та необхідний у даному випадку спосіб захисту.
Доводи апелянта про те, що довідки, які позивач надала для перерахунку пенсії, не відповідають вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи із наступного.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 №622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622). 
Відповідно до п.5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Надалі, постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2024 року № 823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» внесено зміни до Порядку № 622.
Згідно пункту 3 вказаної постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 січня 2024 року.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент виникнення спірних правовідносин зміни до Порядку №622 внесені не були та норми постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2024 року № 823 не були підставою для прийняття спірної відмови, що спростовує доводи скаржника на необхідність врахування цієї постанови.
Разом з тим, форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», затверджені Постановою від 17.01.2017 № 1-3 Правління пенсійного фонду України (далі - Постанова №3-1).
Такими довідками є: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
З матеріалів справи вбачається, що додані до заяви позивача довідки складені відповідно до вказаної постанови та відповідають затвердженій формі.
Відтак, судом першої інстанції при розгляді справи правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а також дотримано норм процесуального права.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року - без змін.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі №580/7090/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.
                                                                                                                                                                 
Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                        І.О.Грибан

                                                                                                      О.В.Карпушова