ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/5500/24	Головуючий у 1-й інстанції   Марциновська І.В 	
Провадження № 22-ц/817/34/25 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/5500/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2024 року, ухваленого суддею Марциновською І.В., у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:
у березні 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії у розмірі 49206,67 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 18.07.2022 через вебпортал ОСОБА_1 звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучила довідку № 98 від 12.08.2022, видану Державним навчальним закладом «Художнє професійно-технічне училище імені Й.П. Станька», про підтвердження навчання відповідача у даному навчальному закладі у період з 01.09.1976 до 20.08.1979 та довідку про підтвердження страхового стажу, отриманого на території Чеської Республіки.
З урахуванням стажу навчання відповідача у ДНЗ «ХПТУ ім. Станька» та стажу роботи за кордоном загальний стаж для розрахунку права на пенсію за віком, згідно з наданими відповідачем документами, склав 34 роки 9 місяців 28 днів.
За результатами розгляду зазначеної заяви прийняте рішення про призначення відповідачу пенсії з 21.04.2022. Відтак відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач набула право на призначення пенсії за віком та така пенсія їй була призначена і виплачувалась.
У подальшому при проведенні оцінки завантажених документів в електронній пенсійній справі встановлено, що у пенсійній справі наявна копія формуляру СZ/UA 205 від 11.01.2022 без супровідного листа. У журналі обліку формулярів для закордонних установ, який ведеться у Відділі методології та організації роботи з обслуговування громадян управління обслуговування громадян, інформація щодо направлення та отримання формуляру щодо ОСОБА_1 відсутня.
Таким чином, ОСОБА_1 при поданні заяви через вебпортал додала скановану копію формуляра CZ/UA 205, хоча такий формуляр Чеською Республікою не видавався. Отже, підстави для врахування до страхового стажу відповідача періоду роботи за кордоном з 01.11.2007 до 31.12.2007, з 04.04.2008 до 14.11.2008, з 16.03.2009 до 04.11.2009, з 01.01.2010 до 02.08.2010, з 01.01.2011 до 31.01.2011, з 01.02.2011 до 31.12.2019 відсутні.
Крім цього, за результатами проведеної перевірки встановлено, що візуальна оцінка довідки № 98 від 12.04.2022 викликала сумнів у її достовірності. За таких обставин ГУ ПФУ в Тернопільській області надіслало запит до ДНЗ «ХПТУ ім. Станька» з метою надання відповідного підтвердження достовірності інформації, викладеної у даній довідці.
Листом № 75 від 19.04.2024 позивач отримав інформацію про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в училищі не навчалася та така довідка останній не надавалася. Отже, підстави для врахування до страхового стажу відповідача періоду навчання з 01.09.1976 до 20.08.1979 відсутні.
З урахуванням зазначених обставин позивач переглянув тривалість страхового стажу відповідача та встановив, що без врахування стажу навчання та стажу, набутого за кордоном, страховий стаж відповідача становить 20 років 10 місяців 6 днів.
У зв`язку з цим виплата пенсії ОСОБА_1 припинена та встановлена переплата за період з 21.04.2022 по 30.11.2023 в сумі 49206,67 грн.
Позивач повідомив відповідача про переплату пенсії та необхідність її повернення на рахунок ГУ ПФУ в Тернопільській області. Однак, станом на момент звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 переплату не повернула.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2024 року позов Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів задоволено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надміру виплачену пенсію у розмірі 49206,67 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у виді судового збору у сумі 3028 гривень.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2024 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначила, що відповідно до п. 1.8 Порядку подання та оформлення для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). 
Довідка з ДНЗ “ХПТУ ім. Станька” та довідки про підтвердження страхового стажу, отриманого на території Чеської Республіки взагалі не читаються відтиски печаток, підписів і ін. Невже такі “документи” не викликами сумніву та підозри у працівника, який їх отримав, та відповідно оформляв?
Вона не могла отримувати довідку з ДНЗ “ХПТУ ім. Станька”, на прізвище ОСОБА_1 , оскільки з 1969 по 1979 року навчалась в Борщівській середній школі № 1, а дівоче прізвище було — ОСОБА_2 . За ОСОБА_3 вона вийшла заміж 26.06.2023 року. За кордоном вона ніколи не перебувала, про що свідчить її закордонний паспорт НОМЕР_1 .
Суд, незрозуміло з яких підстав, обґрунтувань, без перевірки всіх даних виніс рішення, що саме вона подала підроблені документи в електронному режимі, які взагалі не перевірялись на їх достовірність, хто, яким чином, при яких обставинах, відсутності у неї електронного підпису, прийняв ці “документи” до уваги і призначив пенсію.
Коли нею було отримано повідомлення Головного управління ПФУ в Тернопільській області щодо подачі згаданих документів та призначення пенсії за відсутності підстав, вона звернулася в правоохоронні органи із заявою про вчинення кримінального правопорушення працівниками Головного управління ПФУ в Тернопільській області, оскільки вона таких документів не подавала. Однак, її повідомлення в ЄРДР чомусь внесене не було.
Головне управління ПФУ в Тернопільській області подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначили, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до органів Пенсійного фонду України із заявами про призначення пенсії: тричі подавала заяву на призначення пенсії у паперовій формі та двічі шляхом подання заяви через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.
Зокрема, остання заява про призначення пенсії за віком була подана відповідачкою 18.07.2022 через вебпортал Пенсійного фонду України. До заяви ОСОБА_1 долучила довідку № 98 від 12.08.2022, видану Державним навчальним закладом «Художнє професійно-технічне училище імені Й.П. Станька» про підтвердження навчання за період з 01.09.1976 до 20.08.1979, та формуляр CZ/UA 205 про підтвердження страхового стажу, отриманого на території Чеської Республіки.
ОСОБА_1 у судових засіданнях під час розгляду справи судом першої інстанції та у апеляційній скарзі не заперечувала, що відомості, зазначені у формулярі з Чеської Республіки та у довідці ДНЗ «ХПТУ ім. Станька», не відповідають дійсності, оскільки у даному навчальному закладі вона не навчалась та за кордоном не працювала.
З урахуванням зазначених обставин було переглянуто тривалість страхового стажу відповідача та встановлено, що без врахування стажу навчання та стажу, набутого за кордоном, страховий стаж відповідача становить 20 років 10 місяців 6 днів. У зв`язку з цим виплата пенсії ОСОБА_1 припинена та встановлена переплата за період з 21.04.2022 по 30.11.2023 в сумі 49206,67 грн.
Також не заслуговує на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що вона ніколи не отримувала електронного підпису, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних слів суду надано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами про стягнення безпідставно набутих коштів, розмір яких не перевищує тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що 09.02.2022, 21.04.2022, 29.04.2024 та 06.05.2022 ОСОБА_1 зверталася до органів Пенсійного фонду України із заявами про призначення пенсії (а.с. 112, 116, 121, 127), до яких долучала документи, необхідні для призначення пенсії, перелік яких вказаний у розписках-повідомленнях до заяви (а.с. 114, 118, 123).
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2020 до 31.12.2020 - не менше 27 років.
На підставі поданих документів рішеннями органів Пенсійного фонду України відповідачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.
18.07.2022 ОСОБА_1 через вебпортал звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії (а.с. 17), до якої долучила документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема довідку № 98 від 12.04.2022 та документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 - СZ/UA 205.
У копії формуляру СZ/UA 205 Підтвердження страхового стажу від 11.01.2022, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер в Україні - НОМЕР_2 , в Чеській Республіці - 6101026528, зазначено, що періодами страхування та періодами, що прирівнюються до них, є періоди з 01.11.2007 до 31.12.2007, з 04.04.2008 до 14.11.2008, з 16.03.2009 до 04.11.2009, з 01.01.2010 до 02.08.2010, з 01.01.2011 до 31.01.2011, з 01.02.2011 до 31.12.2019, а загальний стаж становить 10 років 364 дні (а.с. 12-13).
Також у довідці ДНЗ «ХПТУ ім. Станька» № 98 від 12.04.2022 вказано, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1976 до 20.08.1979 навчалася у даному навчальному закладі на денній формі навчання (а.с. 14).
На підставі поданих документів позивач встановив наявність у відповідача загального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, 34 роки 9 місяців 28 днів (а.с. 16).
Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» указаний стаж був достатнім та надавав відповідачу право на призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим відповідачу призначена пенсія за віком: з 21.04.2022 до 30.11.2022 у розмірі 1992,01 грн щомісячно; з 01.12.2022 до 29.02.2024 розмірі 2044,26 грн щомісячно (а.с. 9-10).
Разом з тим, після проведення перевірки документів, завантажених в електронній пенсійній справі відповідача, позивач встановив, що у пенсійній справі наявна копія формуляру СZ/UA 205 від 11.01.2022 без супровідного листа та в якому відсутній штамп вхідної кореспонденції Пенсійного фонду України.
У журналі обліку формулярів для закордонних установ, який ведеться у відділі методології та організації роботи з обслуговування громадян управління обслуговування громадян, інформація щодо направлення та отримання формуляру відносно ОСОБА_1 відсутня.
Також 09.01.2024 Пенсійний фонд України в Тернопільській області скерував до ДНЗ «ХПТУ ім. Станька» запит про надання інформації щодо видачі ОСОБА_1 навчальним закладом довідки № 98 від 12.04.2024.
З відповіді ДНЗ «ХПТУ ім. Станька» № 75 від 19.04.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , в училищі не навчалася та така довідка останній не надавалася (а.с. 77).
Оскільки, розмір стажу, необхідний для призначення відповідачу пенсії за віком, без урахування стажу, що був встановлений позивачем на підставі довідки № 98 від 12.04.2024 та формуляру СZ/UA 205 від 11.01.2022, складав 20 років 10 місяців 6 днів, що є недостатнім для призначення відповідачу пенсії за віком, Пенсійний фонд України в Тернопільській області припинив нарахування ОСОБА_1 пенсії.
Також Пенсійний фонд України в Тернопільській області встановив наявність переплати відповідачу пенсії за період з 21.04.2022 до 30.11.2023 у розмірі 49206,67 грн, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 8) та протоколом про переплату за період з 01.12.2019 до 29.02.2024 (а.с. 9-10).
11.12.2023 Пенсійний фонд України в Тернопільській області направив на ім`я відповідача повідомлення про те, що виплату пенсії призупинено, та запропоновано ОСОБА_1 надати оригінали поданих нею документів на призначення пенсії для з`ясування питання продовження її виплати (а.с. 7). Однак такі документи відповідач не надала.
02.02.2024 Пенсійний фонд України в Тернопільській області направив на ім`я відповідача вимогу про повернення суми надміру виплаченої пенсії за період з 21.04.2022 до 30.11.2023 у розмірі 49206,67 грн (а.с. 5). Разом з тим така вимога позивача не виконана та сума переплаченої пенсії відповідачем не повернута.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним факт порушення відповідачем майнових прав позивача, оскільки ОСОБА_1 через вебпортал подала Пенсійному фонду України заяву про призначення пенсії від 18.07.2022, до якої долучила документи, які містять недостовірну інформацію.
       Також, з наданих позивачем документів, зокрема із скриншотів з електронної пенсійної справи відповідача вбачається, що у заяві про призначення пенсії вказані передбачені персональні дані відповідача, до заяви долучені сканкопії документів, які засвідчені електронним підписом відповідача та особу заявника також ідентифіковано за наявністю електронного цифрового підпису. 
       З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, інші питання у цій сфері, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Частиною 1 ст. 44 цього Закону визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Пунктом 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1від 07.07.2014), визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
При цьому згідно з абз. 5 п. 2.9 Порядку № 22-1 документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 15 Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення, що набрав чинності для України з 01.04.2003, встановлено, що якщо право на надання пенсії згідно з правовими нормами однієї Договірної Сторони виникає лише на основі зарахування страхового стажу, набутого згідно з правовими нормами іншої Договірної Сторони, то Уповноважений орган першої Договірної Сторони:
а) визначає розмір пенсії, яка підлягає виплаті, із урахуванням усіх періодів страхування таким чином, якби весь страховий стаж був набутий виключно згідно з власними правовими нормами;
б) на підставі пенсії, обчисленої відповідно до пункту а) цієї статті, призначає до виплати пенсію в розмірі, що відповідає співвідношенню між страховим стажем, встановленим згідно з правовими нормами першої Договірної Сторони, та загальним трудовим стажем, набутим згідно із правовими нормами обох Договірних сторін.
Згідно зі ст. 6 Адміністративної угоди про застосування Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 25.06.2003 заяву про призначення пенсії відповідно до положень розділу другого частини ІІІ Договору заявник подає за встановленою формою до Уповноваженого органу за місцем постійного проживання.
Якщо у заяві згадується страховий стаж, набутий відповідно до законодавства іншої Договірної Сторони, то заяву разом із підтвердженими даними та необхідними документами Уповноважений орган однієї Договірної Сторони передає Уповноваженому органу іншої Договірної Сторони.
Пункт 1 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості, виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.
У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних (ч. 3 ст. 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Частиною 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4.
Згідно з п. 3 Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зі змісту пункту 3 Порядку вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера чи подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, ч. 1 ст. 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відтак зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.
Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Отже, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04 2019 у справі № 904/2444/18.
При цьому ст. 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як убачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Пенсійного фонду України для призначення їй пенсії за віком, однак їй декілька раз було відмовлено, у зв`язку із відсутністю страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.
18.07.2022 ОСОБА_1 через вебпортал звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, до якої долучила документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема довідку № 98 від 12.04.2022 та документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993, а саме формуляр № НОМЕР_3 - СZ/UA 205, що містили недостовірні відомості.
Як і в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ніколи не надавала таких документів в електронному режимі.         Однак, не заслуговує на увагу посилання заявника на те, що суд першої інстанції, незрозуміло з яких підстав, обґрунтувань, без перевірки всіх даних виніс рішення, що саме вона подала підроблені документи в електронному режимі, які взагалі не перевірялись на їх достовірність, хто, яким чином, при яких обставинах, відсутності у неї електронного підпису, прийняв ці “документи” до уваги і призначив пенсію, оскільки розділ IV Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 30.07.2015 визначає порядок надання послуг в електронному вигляді та передбачає, що реєстрація користувачів електронних послуг на вебпорталі здійснюється на підставі заяв, складених за формою згідно з додатками 2, 3 до цього Положення, поданих до органу Пенсійного фонду особисто з пред`явленням документів, що посвідчують особу. У разі подання заяв через уповноваженого представника до заяви додаються документи, що підтверджують його повноваження.
Так, для реєстрації фізичних осіб, у тому числі осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичних осіб — підприємців, як користувачів електронних послуг вебпорталу вказуються: прізвище, ім`я, по батькові; номер облікової картки застрахованої особи та/або номер пенсійного посвідчення; дата державної реєстрації згідно з витягом (випискою) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - для фізичних осіб - підприємців; номер мобільного телефону для відправлення СМС - повідомлень (за бажанням).
При реєстрації користувача електронної послуги в базі даних вебпорталу, використовуючи код заяви, одержаний в органі Пенсійного фонду, проводиться автентифікація користувача та створюється персональна сторінка із зазначенням відомого лише користувачу логіна та пароля.
За допомогою персональної сторінки здійснюються доступ до електронних послуг, контроль за їх наданням, а також інші функції.
При цьому згідно з абз. 3 п. 2.23 Порядку № 22-1 до заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Відповідно до абз. 1 п. 4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України«Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги`та«Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.
Електронна ідентифікація здійснюється з використанням засобів електронної ідентифікації та процедури автентифікації відповідно до схем електронної ідентифікації.
Ідентифікаційні дані особи - набір даних, які дають змогу встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. 
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» формування та видача кваліфікованого сертифіката відкритого ключа без ідентифікації особи, ідентифікаційні дані якої міститимуться у кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, не допускаються. 
За змістом Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.
Колегія суддів зазначає, що як і до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду ОСОБА_1 не подано доказів того, що від її імені такі дії вчинені іншою особою. Також не було подано доказів того, що ОСОБА_1 не отримувала електронного підпису, а тому не мала змоги направити неправдиві документи.
Більше того для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (ст. 1212-1214 ЦК України).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження факту недобросовісності відповідача, що є підставою для стягнення надміру виплачених коштів. 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2024 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишається без змін, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється. 
       Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2024 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуюча                                                                 Н.М. Храпак

Судді:                                                                         Б.О. Гірський

                                                                                       М.В. Хома