ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/29072/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Щербака А.А.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпрі  апеляційну скаргу ОСОБА_1         
на ухвалу  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  03.12.2024, (суддя суду першої інстанції Бондарь М.В.) прийняте в порядку спрощеного провадження в місті Дніпрі, в адміністративній справі №160/29072/24  за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 повернутий позивачеві.
          Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до адміністративного позову було долучено належне підтвердження повноважень представника позивача. Позовна заява разом з довіреністю з апостилем подані через систему «Електронний Суд». Суд першої інстанції необґрунтовано вимагає від позивача оригінал довіреності, тим більше, що у представника позивача наявний оригінал довіреності в одному екземплярі. 
           Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31.10.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Богач Віра Іванівна, звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовна заява ОСОБА_1 подана через систему «Електронний Суд». До позовної заяви додана копія довіреності з апостилем.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 адміністративний позов залишено без руху з підстав несплати судового збору, а також ненадання належних доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву від імені позивача (оригінал апостилю, належним чином посвідчену довіреність на представництво інтересів в суді).
На виконання вимог ухвали від 05.11.2024 представником позивача була надана засвідчена нотаріально копія довіреності з апостилем, а також документ про сплату судового збору.
03.12.2024 Дніпропетровський окружний адміністративний суд повернув позовну заяву позивачеві з підстав ненадання засвідченого належним чином документу, що підтверджує повноваження представника позивача.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві, з огляду на наступне. 
Частиною першою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Частиною першою статті 57 КАС України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно із частиною четвертою статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Згідно зі статтею 13 Закону України від 23.06.2005 № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі – закон № 2709-IV) документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Відповідно до статті 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, підписаної 05.10.1961 та згідно з Законом України від 10.01.2002 № 2933-III «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.
Статтею 4 Конвенції встановлено, що передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.
Відповідно до статті 5 Конвенції апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ.
Як видно з матеріалів справи, разом з позовною заявою позивачем до суду була подана довіреність від 02.12.2021 року, складена в м. Тель-Авів в Державі Ізраїль. Також до суду поданий апостиль про засвідчення автентичності підпису посадової особи та печаток, проставлених на довіреності, складений на окремому аркуші, скріплений з документом, який відповідає вимогам Конвенції. 
Вказані документи були подані до суду в електронному вигляді через систему «Електронний Суд», засвідчені КЕП представника, як того вимагає ст. 44 КАС України.
Також, на вимогу суду представником позивача була подана засвідчена нотаріусом копія довіреності, апостилю, а також паспорту позивача. (а.с. 46).
Колегія суддів зазначає, що представник позивача разом з позовною заявою подав до суду визначені законом документи, засвідчені у встановленому законом порядку, на підтвердження повноважень представника підписувати та подавати позовну заяву від імені позивача.
Водночас суд першої інстанції вдався до перевірки справжності складеного апостилю, шляхом оцінки місця його проставлення, та оцінки вказаних в ньому реквізитів. При цьому, на предмет справжності документу суд оцінював електронну копію. 
Колегія суддів звертає увагу, що в разі, якщо суд мав сумніви щодо справжності апостилю, він мав можливість оглянути оригінал документу, зокрема в судовому засіданні, однак суд не мав підстав для повернення позовної заяви, оскільки наданими представником позивача документами фактично підтверджується право Богач Віти Іванівни на підписання та подання позову від імені ОСОБА_1 , зворотного судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 312, 315, 321, 325 КАС України, суд,
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 в адміністративній справі № 160/29072/24 – скасувати та матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак