УХВАЛА 
 
17 березня 2025 року 
м. Київ
справа № 500/3199/16-ц
провадження № 61-17458 св 24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа - державний нотаріус Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко Світлана Михайлівна, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката Яковенко Ольги Миколаївни, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 2018 року у складі судді Бурнусуса О. О. та постанову Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Вадовської Л. М., Комлевої С. І.,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2016 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , правонаступником якої 
є ОСОБА_1 ,звернулися до суду із зазначеним вище позовом.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 
2018 року, залишеним без змін постановою постанову Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , задоволено.
Визнано недійсним заповіт складений від імені ОСОБА_5 
16 травня 2012 року, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 3-638.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У грудні 2024 року представник ОСОБА_4 - адвокат Яковенко О. М., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 . 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій 
статті 389 ЦПК України. 
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник, у змісті касаційної скарги, зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: 1) Застосування судами норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду; 2) Судами належним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 
3) апеляційний суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Крім того, у касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - адвокат Яковенко О. М., просить суд здійснити розгляд справи за участю сторін. 
Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вищевказаного клопотання.
Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг 
до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції 
про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику 
не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним 
чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання 
проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачили відповідні юридичні норми (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Zhuk v. Ukraine» 
від 21 жовтня 2010 року). 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному вебпорталі судової влади України.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Таким чином, підстав для задоволення вищевказаного клопотання немає.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії 
і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката Яковенко Ольги Миколаївни, про розгляд справи за участю сторін відмовити.
Справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа - державний нотаріус Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко Світлана Михайлівна, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката Яковенко Ольги Миколаївни, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року призначити до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Д. Д. Луспеник
                                                                                                                           Б. І. Гулько
                                                                                                         Г. В. Коломієць