ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 676/3496/24
Провадження № 22-ц/4820/2254/24

Хмельницький апеляційний суд
 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В., 
розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 676/3496/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в :
У травні 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 18 лютого 2017 року в розмірі 63 767 грн 19 коп, а саме 54 090 грн 25 коп – заборгованості за кредитом, 9676 грн 94 коп – заборгованості по відсотках, яка утворилася станом на 29. 04.2024 року, а також 3028 грн. судового збору.
Свої вимоги банк обґрунтовував тим, що 18 лютого 2017 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент –Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Відповідно до п.п.2.1.1.2.2- 2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.
Окрім того, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «Акцент –Банк» разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.
Отже, АТ «Акцент -Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідачка належним чином умови договору не виконувала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, банку не повертала, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором. Тому станом на 29 квітня 2024 року у відповідачки виникла заборгованість за договором у розмірі 63 767 грн 19 коп, а саме 54 090 грн 25 коп – заборгованості за кредитом, 9676 грн 94 коп – заборгованості по відсотках, вказану суму заборгованості банк просив стягнути з відповідачки на свою користь.
Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.02.2017 року у розмірі 44 413 грн 31 коп та 2486 грн витрат по сплаті судового збору, в решті позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із таким рішенням, АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю та вирішити питання щодо сплати судового збору.
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. 
Посилається, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» підтвердив факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому знайомитися із змінами до них. Крім того, відповідачка користувалася кредитними коштами та сплачувала періодичні платежі по кредиту, тому банк має право на стягнення відотків за користування кредитними коштами, відповідно до ст. 1048 ЦК України. Також, на думку апелянта, навіть в разі непідписання позичальником Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів, позичальник все одно отримав кредитну картку та користувався кредитним коштами, а тому мав сплачувати і проценти за користування коштами, розмір яких повинен бути стягнутий, виходячи із розміру облікової ставки Національного банку України. Зазначає, що сумніви суду першої інстанції відносно розрахунку заборгованості є необґрунтованими, оскільки на підтвердження вірності розрахунку банк надав банківську виписку. 
Рішення суду в частині стягнення з відповідачки заборгованість за кредитом в розмірі 44 413 грн 31 коп апеляційному порядку не оскаржено та в силу вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 18 лютого 2017 року  ОСОБА_1   підписала анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», у анкеті-заяві відповідачка засвідчила, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг і погодилася з його умовами.
Відповідно до довідки АТ «Акцент-Банк»  ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 строком дії до 12/2031, № НОМЕР_4 строком дії до 09/2020.
Із виписки по особовому рахунку  ОСОБА_1 , за період з 18.02.2017 року по 29.04.2024 року вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, періодично погашаючи заборгованість. 
За розрахунком банку, станом на 29 квітня 2024 року відповідачка має кредитну заборгованість в розмірі 63 767 грн 19 коп, а саме 54 090 грн 25 коп – заборгованості за кредитом, 9676 грн 94 коп – заборгованості по відсотках.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зробив висновок про відсутність правових підстав щодо стягнення заборгованості за кредитом в повному обсязі, оскільки банк не довів, що надані ним Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору і що саме ці Умови відповідачка мала на увазі, підписуючи анкету - заяву та відповідно взявши на себе зобов`язання зі сплати зобов`язань по тілу кредиту та відсотків в обумовленому позивачем розмірі, тому відмовив у стягненні з відповідачки на користь позивача кредитної заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами в сумі 9676,94 грн. 
З таким висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції. 
Звертаючись до суду з позовом, АТ «Акцент-Банк» посилався на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак належним чином взятті на себе зобов`язання за цим договором не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
На підтвердження вказаних обставин АТ «Акцент-Банк» надав суду: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 18 лютого 2017 року станом на 29.04.2024 року, виписку по картці  ОСОБА_1 , довідку про картки клієнта, довідку за карткою та лімітами, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD».
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 18 лютого 2017 року станом на 29.04.2024 року  ОСОБА_1  має заборгованість по відсотках за кредитом в сумі 9676 грн 94 коп. 
Однак, підписана відповідачем  ОСОБА_1  анкета-заява не містить умов договору щодо розміру до процентної ставки за користування кредитними коштами.
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначає, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови.
Проте, вказані документи не підписані  ОСОБА_1  і матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву від 18 лютого 2017 рок.
Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1 статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, яка згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.
Крім того, суд не бере до уваги твердження апелянта про можливість судом самостійно стягнути відсотки за користування кредитом на підставі норм ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України.
Адже, АТ «Акцент-Банк», не заявляв вимоги про стягнення з відповідача процентів на рівні облікової ставки Національного банку України та не надало суду першої інстанції відповідного розрахунку заборгованості. За таких обставин з врахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу у суду були відсутні підстави для стягнення процентів у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Роздруківка з тарифами за користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» не містить підпису позичальника щодо ознайомлення з ними, в той же час довідка за картою та довідка за лімітами також не містить об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору.
Таким чином, АТ «Акцент-Банк» не довело укладення з  ОСОБА_1  договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені в позові.
При цьому розрахунок заборгованості, сам по собі, достатньо та достовірно не свідчить про факт невиконання відповідачем грошового зобов`язання за договором і розмір невиконання відповідачем цього зобов`язання. Вказаний розрахунок не відповідає обставинам справи, не є вмотивованим і не відображає дійсного стану карткового рахунку відповідача за договором. 
Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитними коштами та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині. 
Доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують.
Висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним в апеляційній скарзі правовим позиціям Верховного Суду щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору, оскільки в справах, у яких судом касаційної інстанції викладені правові висновки, та у справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлені різні обставини. 
При цьому колегія суддів звертає увагу, що, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послався, лише на неправомірність рішення суду в частині відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, оскільки на думку апелянта між сторонами було погоджено відсоткову ставку за користування кредитними коштами. Щодо розміру, стягнутого судом тіла кредиту, то в мотивувальній частині апеляційної скарги апелянтом не наведено жодних обґрунтувань неправильності рішення суду в цій частині, в зв`язку з чим підстав для перегляду рішення суду в частині стягнення тіла кредиту немає.
Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
       Заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2024 року залишити без змін. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26 грудня 2024 року.

Судді                                 А.М. Костенко
        Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова