П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/5539/24	

Перша інстанція: суддя Брагар В. С.,
повний текст судового рішення
складено 31.07.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:
У червні 2024 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо направлення позивача на проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності до проходження служби за станом здоров`я у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період;
- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене направленням від 03.06.2024 року №1074 на проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності до проходження служби. 
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 17.01.1985 року позивача за станом здоров`я було виключено з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , і позивач є інвалідом 3 групи довічно. 03.06.2024 року позивач звернувся до відповідача для отримання довідки про виключення з військового обліку, яка потрібна йому для перетину державного кордону. В цей же день посадовими особами відповідача йому було вручено направлення №1074 від 03.06.2024 року на проходження лікарської комісії для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я, і видано картку обстеження та медичного огляду №1074. Позивач вважає такі дії та рішення неправомірними, оскільки вважає, що він не може бути віднесений до категорії військовозобов`язаних, так як є виключеним з військового обліку за станом здоров`я, а тому відповідач неправомірно направив його для проходження ВЛК. 
У відзиві на позов відповідач зазначив, що 03.06.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з вимогою надання довідки про виключення з військового обліку так, як мешкає на території Інгульського району м. Миколаєва і перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 10.09.1986 року. Позивачу було доведено, що відповідно до вимог наказу МО України №402 від 14.08.2008 року зі змінами, ІНФОРМАЦІЯ_7 не може видати йому довідку ВЛК оскільки він проходив ВЛК у 1985 році в ІНФОРМАЦІЯ_8 . З метою вирішення його питання та виготовлення і надання Позивачу довідки ВЛК, а також підтвердження його непридатності до військової служби за станом здоров`я, йому було запропоновано пройти військово-лікарську комісію для підтвердження його непридатності до військової служби та в подальшому видачі довідки ВЛК про виключення його з військового обліку з відміткою погодження 18 регіональної ВЛК м. Одеси, і саме для цього йому і було видано направлення на проходження ВЛК. 
Рішенням Миколаївський окружний адміністративний суд від 31 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Згідно з матеріалами справи обставини справи полягають в наступному.
17 січня 1985 року ОСОБА_1 за станом здоров`я був визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку згідно ч.1 ст.26 "а" Наказу Міністерства оборони СРСР №185, про що внесені відповідні записи у його військового квітка серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 27.11.1985 року. 
Позивач відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 28.10.2015 року є інвалідом 3 групи довічно.
27.05.2024 року позивачу було відмовлено у перетині кордону, оскільки позивачу необхідно отримати довідку про виключення з обліку військовозобов`язаних з районного територіального центру комплектування та ІНФОРМАЦІЯ_9 з шрихкодом.
03.06.2024 року позивач звернувся за місцем реєстрації до ІНФОРМАЦІЯ_10 про надання такої довідки, і в цей же день відповідач видав позивачу Направлення від 03.06.2024 року №1074 наступного змісту: «Направляється солдат ОСОБА_1 1968 р. для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.».
Не погоджуючи з правомірністю такого направлення, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване направлення від 03.06.2024 року №1074 не є індивідуальним актом розпорядчого характеру, оскільки ним лише запропоновано позивачу з`явитися у визначений день для проходження ним військово-лікарської комісії та вирішення питання для підтвердження його непридатності до військової служби та в подальшому видачі довідки про виключення з військового обліку, оскільки неможливо встановити ступінь придатності позивача до військової служби, у зв`язку з тим, що позивач у 1985 році проходив ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_8 . Суд першої інстанції дійшов висновку, що судом не встановлено протиправних дій відповідача, які б спричинили порушення прав позивача у спірних правовідносинах.
Не погоджуючись з такими доводами суду першої інстанції, апелянт зазначає, що оскаржуване направлення відповідача на проходження медичного огляду для встановлення його придатності для проходження військової служби, від 03.06.2024 року №1074 є індивідуальним актом розпорядчого характеру суб`єкта владних повноважень. Апелянт зазначає, що оцінка правомірності оскаржуваного направлення залежить від того факту, чи відноситься позивач до категорії військовозобов`язаних, але суд першої інстанції в своєму рішенні на це питання відповіді не надав. Також позивач навів свої доводи щодо відсутності у нього статусу військовозобов`язаного та неправомірності оскаржуваного направлення на проходження медичного огляду для встановлення придатності позивача для проходження військової служби.
Колегія суддів не може погодитися з висновками та обґрунтуваннями суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Пунктами 7, 18 та 19 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що:
- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;
- нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;
- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 (далі - Положення №154) встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За пунктом 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: організовують з визначеною періодичністю проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів.
Отже, в спірних правовідносинах ІНФОРМАЦІЯ_11 виступає як суб`єкт владних повноважень, і, як вірно зазначив суд першої інстанції, до його повноважень віднесено направлення на проведення медичних оглядів та обстежень військово-лікарськими комісіями.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджено Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 року №402 (далі - Положення №402) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 3.1 розділу 3 Положення №402 в редакції на час виникнення спірних відносин було визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.
Згідно пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 16 травня 2024 року №560 (надалі – Порядок №560), в редакції на час виникнення спірних відносин, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Зміст спірного направлення №1074 від 03.06.2024 року відповідає формі, яка міститься у додатку 11 до Порядку №560.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що видане відповідачем позивачу направлення від 03.06.2024 року №1074 за своєю правовою суттю є індивідуальнім актом суб`єкта владних повноважень, яке впливає на права та інтереси позивача, оскільки ухилення позивачем від виконання цього направлення може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Отже, рішення відповідача про направлення позивача на проходження медичного огляду для встановлення його придатності для проходження військової служби, яке оформлено відповідним направленням від 03.06.2024 року №1074, є рішенням суб`єкта владним, яке в силу приписів ч.1 ст.19 КАС України може бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства. 
Надаючи оцінку правомірності такому рішенню, колегія суддів виходить з наступного.
Як вже зазначено вище, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних.
Аналіз змісту Положення №402 та Порядку №560 свідчить про те, що на проходження військово-лікарської комісії можуть бути направлені призовники, військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані.
Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
- допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;
- призовники - особи, які взяті на військовий облік;
- військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
- військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
- резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно з частиною 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Згідно підпункту 12 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633-IX, військово-обліковий документ, що визначає належність його власника до військового обов`язку, виданий до дня набрання чинності цим Законом, є чинним та не потребує обов`язкової заміни у випадку (з підстав) затвердження органом державної влади нової форми військово-облікового документа.
Відповідно до п.2 Постанови КМУ від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа (надалі – Порядок №559) військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.
Порядок №559 містить, зокрема, такі положення, які піддягають застосуванню у межах даного спору:
п.1 - військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа»;
п.3 - відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (п.3);
п.4 - у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
п.14 - військово-обліковий документ на бланку видається (замінюється) за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку у випадках:
взяття громадянина на військовий облік як призовника, військовозобов`язаного або резервіста;
якщо призовник, який перебував на військовому обліку до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559, не отримував посвідчення призовника, а військовозобов`язаний та резервіст - військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу, військового квитка офіцера запасу або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного;
зміни категорії щодо військового обов`язку;
відсутності місця для внесення змін;
невідповідності відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зазначеним у пункті 3 цього Порядку;
втрати (зіпсування);
виявлення бажання змінити військово-обліковий документ, який був виданий до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559.
З урахуванням наведених нормативних положень колегія суддів доходить висновку, що на час виникнення спірних відносин позивач відповідно до п.2 Постанови КМУ від 16.05.2024 року №559 мав дійсний військово-обліковий документ, яким є військовий квіток серії НОМЕР_1 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 27.11.1985 року, і в якому міститься запис про непридатність до військової служби за станом здоров`я та про виключення позивача з військового обліку з 17 січня 1985 року.
Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство України не містить положень, які б скасовували чинність рішень про непридатність осіб до військової служби за станом здоров`я та про їх виключення з військового обліку, що були прийнятими уповноваженими на те органами до набрання чинності Положенням №402 та Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», або зобов`язували б таких осіб підтверджувати раніше прийняті щодо них рішення про непридатність їх до військової служби за станом здоров`я та про їх виключення з військового обліку, шляхом повторного проходження військово-лікарської комісії на підставі Положення №402.
Відповідно, факт виключення позивача з військового обліку з 17.01.1985 року за станом здоров`я свідчить про те, що в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» позивач не є військовозобов`язаним, оскільки згідно частини 6 статті 37 цього закону громадяни України, які визнані непридатними до військової служби, виключаються з військово обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.
А оскільки виключені з військового обліку за станом здоров`я вже не є військовозобов`язаними, то на них не розповсюджуються правила щодо військового обліку та мобілізації військовозобов`язаних, в тому числі і ті, що визначені Положенням №402 та Порядком №560 в частині направлення військовозобов`язаних на проходження військово-лікарської комісії.
З цих підстав колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач неправомірно направив позивача на проходження медичного огляду для встановлення його придатності для проходження військової служби, видавши йому відповідне направлення від 03.06.2024 року №1074.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що за результатами даного апеляційного перегляду рішення прийнято на користь позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, то з відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 1211,20 грн. (квитанція №СВ08472882/1 від 12.06.2024 року) та апеляційної скарги в розмірі 1816,60 грн. (квитанція №СВ08798279/1 від 18.10.2024 року), разом 3027,80 грн..
Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року по справі №400/5539/24 – скасувати.
Прийняти по справі нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення ОСОБА_1 на проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.
Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене направленням від 03.06.2024 №1074 на проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності ОСОБА_1 до проходження військової служби. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3027 (три тисячі двадцять сім) гривень 80 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька