УХВАЛА
 
05 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 638/3611/24
провадження № 61-2439ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Юрчика Валерія Геннадійовича на ухвалу Дзержинського районного суду 
м. Харкова від 20 листопада 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року в справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради, про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, зобов`язання вчинити певні дії та
ВСТАНОВИВ :
У лютому 2024 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_1 , третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради, про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та зобов`язання вчинити певні дії.
25 березня 2024 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова заяву Харківської міської ради про забезпечення позову задоволено. 
Заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-17, 2-го поверху № 18-:-30 в нежитловій будівлі 
літ. «В-2», загальною площею 467,7 кв. м на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1476274663101).
12 серпня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про скасування заходів забезпечення позову.
20 листопада 2024 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.
25 лютого 2025 року постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2024 року залишено без змін.
26 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Юрчик В. Г. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дзержинського районного суду 
м. Харкова від 20 листопада 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.
Касаційне провадження не підлягає відкриттю, з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом 
випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Частиною першою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:
рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;
ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;
ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали про скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.
За змістом пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України та 
пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України судові рішення першої та апеляційної інстанції щодо скасування забезпечення позову не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ 
від 12 липня 2001 року в справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).
Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року в справі 
№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. 
В ухвалах від 05 грудня 2024 року в справі № 522/1535/20 (провадження 
№ 61-15792ск24), від 15 січня 2025 року в справі № 367/7006/20 (провадження 
№ 61-305ск25), від 27 січня 2025 року в справі № 761/3487/24 (провадження 
№ 61-757ск25) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду також виснував про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі з огляду на те, що судові рішення щодо скасування забезпечення позову (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Юрчик В. Г. подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Згідно з положенням частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною першою статті 389, 
пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Юрчика Валерія Геннадійовича на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року в справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради, про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                     О. М. Ситнік
            В. М. Ігнатенко
            І. М. Фаловська