ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року 
м.Черкаси   

Справа № 705/5893/15-ц		
Провадження № 22-ц/821/11/25		
Категорія:   304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Карпенко О.В.,
суддів            Гончар Н.І., Василенко Л.І. 
за участю секретаря    Винник І.М.

учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 
представник  позивача: адвокат Гейко Василь Анатолійович
відповідач:  ОСОБА_2 
представники відповідача: адвокат Бурлака Валентина Іванівна, адвокат Бутирін Ярослав Ярославович, адвокат Гарницький Павло Петрович

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бурлаки Валентини Іванівни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 липня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Піньковського Р.В. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 27 липня 2023 року)у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

28 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 квітня 2014 року ОСОБА_2 позичив у нього кошти в сумі 36 000 доларів США строком на 15 днів, а у разі прострочення встановленого терміну, зобов`язався повернути позику з відсотками у вигляді 500 доларів США.
На підтвердження своєї доброчесності відповідач залишив позивачеві свої документи та закордонний паспорт, а також складав розписку і отримував гроші в присутності свідка – ОСОБА_3 , а тому, вказує ОСОБА_1 , у нього не було жодних сумнівів в тому, що ОСОБА_2 вчасно поверне кошти.
Через тиждень після отримання позики ОСОБА_2 попросив передати йому документи та закордонний паспорт, посилаючись на необхідність поїздки за кордон та вирішення, в тому числі і фінансових справ з ним. Повіривши в черговий раз, він передав всі витребовувані документи ОСОБА_2 .
Разом з тим, до липня 2015 року ОСОБА_2 борг не повернув і на момент звернення до суду з цим позовом на телефонні дзвінки не відповідає.
Посилаючись на те, що, боржник має сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом, вказує ОСОБА_1 , а відповідач ухиляється від виконання зобов`язань в добровільному порядку, він змушений звертатися із даним позовом до суду і просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг в розмірі 861 514,06 грн., в тому числі 3 % річних – 31 139,06 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 липня 2023 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 36 500 доларів США, та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1371 доларів США.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3775,80 грн.
Рішення суду мотивовано, зокрема, тим, що між сторонами було укладено договір позики, про що свідчить розписка. При цьому, умови договору позики відповідачем не виконані, кошти у передбачений розпискою строк не повернуто, тому суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача коштів у розмірі 36 500 доларів США та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1371 доларів США.
Стягуючи грошові кошти в іноземній валюті, суд першої інстанції послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, згідно з якими у разі отримання у позику іноземної валюти, позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка була отримана у позику.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 12 вересня 2023 року, представник ОСОБА_2 – адвокат Бурлака В.І., вважаючи оскаржуване рішення таким, що прийнято з неповним з`ясуванням обставин справи, які мали значення для її вирішення, а також з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення  Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 липня 2023 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не вирішив питання про призначення судової почеркознавчої експертизи, про що клопотав відповідач. Також суд не взяв до уваги ту обставину, що на час написання розписки ОСОБА_2 перебував за кордоном, про що також були надані відповідні докази, а тому відповідач об`єктивно не міг складати та підписувати розписку.
Особа, що подала апеляційну скаргу звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що копії розписок, які були надані до суду першої інстанції , містять розбіжності, зокрема в тій копії розписки, що додано до позовної заяви, вбачається, що її засвідчено одним свідком - ОСОБА_3 (том 1, а.с. 7), а з наданої копії розписки, яка була додана разом з відповіддю на відзив вбачається, що остання підписана ще одним свідком ОСОБА_4 (том 1, а.с. 66).
Апелянт вважає, що судом першої інстанції не встановлено наявність між сторонами правовідносин за договором позики, оскільки розписка не містить усіх обов`язкових реквізитів, які б дали змогу ідентифікувати сторін договору.
З метою встановлення того факту, що ОСОБА_2 не підписував розписку від 07.04.2014 року, стороною відповідача заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до апеляційного суду 19 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 вказує, що оскаржуване судове рішення постановлене із дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обгрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні, у зв`язку із чим просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення суду – без змін.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду 05 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року розгляд справи призначено на 15 листопада 2023 року.
В судовому засіданні 15 листопада 2023 року оголошено перерву до 21 грудня 2023 року
В судовому засіданні 21 грудня 2023 року оголошено перерву до 25 січня 2024 року.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року з Уманського міськрайонного суду Черкаської області витребувано матеріали справи №705/3390/14ц.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 січня 2024 року у Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Харченко Л.В. та Державної міграційної служби витребувано оригінали документів, що містять підпис ОСОБА_2 .
Розгляд справи призначено на 24 квітня 2024 року.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у даній справі призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6). На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
20 листопада 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов Висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 6144/24-32 від 08 листопада 2024 року та матеріали цивільної справи № 705/5893/15-ц.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року поновлено провадження у справі та її розгляд призначено на 19 грудня 2024 року.
У зв`язку з перебуванням головуючої судді Карпенко О.В. в період з 16 грудня 2024 року по 23 грудня 2024 року включно у відпустці, розгляд справи відкладено на 15 січня 2025 року о 14:30 год.
13 січня 2025 року через систему Електронний суд від представника ОСОБА_2 – адвоката Гарницького П.П. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, в якому адвокат посилався на те, що перебуваючи за межами України, проходить навчання в університеті, учбові години які тривають з 13:00 до 18:00 щодня, він позбавлений можливості приймати участь у даному судовому засіданні у призначений час та просив суд відкласти розгляд даної справи на іншу дату.
Розглянувши клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Гарницького П.П., враховуючи, що сторонами надавались пояснення щодо апеляційної скарги та відсутність будь-яких доказів на підтвердження перебування адвоката на навчанні, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні.
Крім того, на час розгляду даної справи в апеляційному порядку ОСОБА_2 має ряд представників, зокрема, адвоката Гарницького П.П., адвоката Бурлака В.І., та адвоката Бутиріна Я.Я., тому неможливість прибути одного з представників відповідача у призначене судом судове засідання не є підставою для відкладення (перенесення) судового засідання.
Колегія суддів звертає увагу, що учасники справи не позбавлені права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 – адвоката Бурлаки В.І. не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України  передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).
Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона – позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджуються укладення договору, його умови, а також вони засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19).
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.
Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 18 січня 2017 року у справі № 6-2789цс16, від 12 квітня 2017 року у справі № 442/8157/15-ц, на які посилається заявник у касаційній скарзі, та у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18) та від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20).
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до статті 610 ЦК України.
Наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця), згідно зі статтею 545 ЦК України, свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.
Згідно наданої позивачем розписки, ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримав гроші в розмірі 36 000 доларів США на 15 днів, або на місяць та зобов`язався повернути через 15 днів – 36 400 доларів США, а через місяць – 36 500 доларів США, ОСОБА_1 . Розписка датована 07.04.2014. Зазначене підтверджено підписами, як самого позичальника ОСОБА_2 , так і підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Доказів, які б свідчили про повернення відповідачем вказаної суми заборгованості позивачу, матеріали справи не містять.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що у зв`язку із неповерненням позичених коштів відповідач як позичальник порушив права позивача як позикодавця, передбачені ст.ст.1046, 1049 ЦК України, які підлягають захисту, а тому із відповідача на користь позивача слід стягнути борг у розмірі 36 500 доларів США та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1371 доларів США.
Заперечуючи висновки суду першої інстанції відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що розписку, яка є предметом спору, він не підписував, а тому в нього відсутнє зобов`язання з повернення суми позики. Суд першої інстанції на вказані доводи належної уваги не звернув та відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, чим порушив норми процесуального права.
Враховуючи наведене, відповідач заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи в суді апеляційної інстанції.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із вказаними нормами цивільного процесуального закону, обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 31 травня 2016 року заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (том 1, а.с. 63). 
Однак, з протоколу судового засідання №1720825 від 17.07.2023 року вбачається, що дане клопотання не було розглянуте судом першої інстанції з підстав того, що таке клопотання не було подане під час підготовчого засідання, а тому підстави для його розгляду відсутні (том 2, а.с. 84-86).
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки таке клопотання було подане стороною відповідача в передбачені цивільним процесуальним законодавством строки та не потребувало зі сторони відповідача додаткового (повторного) звернення до суду із даним клопотанням. Тобто судом першої інстанції подане клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи взагалі не розглядалось.
При таких виняткових обставинах та допущених судом першої інстанції процесуальних порушеннях при вирішенні клопотання про призначення судової експертизи, у даному випадку, наявні передбачені у ст. 367 ЦПК України підстави для виправлення цих недоліків щодо організації зібрання доказів у справі, які перебувають в межах доводів скарги, - судом апеляційної інстанції.
З наведених підстав суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання про призначення судової експертизи, на вирішення якої поставлено питання:
1.        Чи виконано підпис в оригіналі наступного документу – розписки, яка датована 07.04.2014 року і складена від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_2 чи іншою особою?
2.        Чи виконаний текст розписки: «Я, ОСОБА_2 отримав гроші в розмірі 36000 $ тридцять шість тисяч доларів США на 15 днів, а якщо то на місяць, зобов`язуюсь повернуть через 15 днів 36 400 $ тридцять шість тисяч чотириста доларів, а через місяць 36 500 $ долларів США , ОСОБА_1 . 7.04.2014 року» ОСОБА_2 чи іншою особою?
3.         Чи виконано підпис в оригіналі розписки, яка датована 07.04.2014 року і складена від імені ОСОБА_2 та в Договорі купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 , від 27 грудня 2013 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Харченко Ларисою Володимирівною, однією особою або різними?
Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 6144/24-32 від 08 листопада 2024 року надано відповідь на перші два поставлені питання.
1.Підпис від імені ОСОБА_2 що міститься під рукописним текстом розписки від 07.04.2014, складеної від імені ОСОБА_2 , виконаний ОСОБА_2 .
2.Рукописний текст, що розпочинається зі слів «Розписка! Я, ОСОБА_2 отримав гроші…» та закінчується словами: «…, ОСОБА_1 0.04.2014 року» у розписці від 07.04.2014, складеній від імені ОСОБА_2 , виконаний ОСОБА_2 .
Проте, судовим експертом не виявилось можливим встановити, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_2 , що міститься під рукописним текстом розписки від 07.04.2014, складеної від імені ОСОБА_2 , та підпис від імені ОСОБА_2 , що міститься в графі «Підписи:» у рядку «Покупець» на зворотній стороні аркуша у договорі купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 27.12.2013, укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В. та зареєстрованому в реєстрі за №3907, однією або різними особами.
Отже, згідно з висновком експерта спростовуються доводи ОСОБА_2 про те, що розписка, складена від його імені, підписана не ним, а іншою особою.
З огляду на вищевказані обставини, встановлені в ході судового розгляду справи, вбачається, що розписка, на підставі складення якої ОСОБА_2 було передано в борг 36 000 доларів США строком на 15 днів підписана ОСОБА_2 , а тому в останнього виникло грошове зобов`язання з повернення цієї суми позики з урахуванням відсотків, визначених розпискою.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Для правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про помилковість висновку суду щодо доведеності позову, колегія суддів відхиляє, оскільки в ході розгляду справи на підставі оцінених в сукупності доказів, наявних в матеріалах справи встановлено обставину факту укладення між сторонами договору позики у вигляді розписки, а також неповернення грошових коштів у визначений договором термін.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанції та додаткового аналізу не потребують, суттєвими не являються і не дають підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду, в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,- 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2 - адвоката Бурлаки Валентини Іванівни -  залишити без задоволення.
РішенняУманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення боргу - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                          О.В. Карпенко

Судді                                                                         Н.І. Гончар 

                                                                               Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 16 січня 2025 року/