ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/41/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №2-1083/11 Категорія: на ухвалу 	Чирва О.І. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       26 лютого 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,
за участю секретаря Гладиш О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шульги Павла Миколайовича на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 липня 2011 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ “Надра” звернулося до суду з заявою про забезпечення позову, а саме – про тимчасове обмеження виїзду за межі України відповідачів.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 липня 2011 року заяву Публічного акціонерного товариства “Комерційний банк Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про забезпечення позову по даній справі задоволено.
Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої АДРЕСА_1 і.д.н. НОМЕР_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області 23.01.2002 року) виїзд за межі України до виконання зобов`язань за договором № 128/ЕКЗ/2008-980 від 27.06.2008 року.
Тимчасово обмежено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 і.д.н. НОМЕР_3 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області 23.01.2002 року) виїзд за межі України до виконання зобов`язань за договором № 128/ЕКЗ/2008-980 від 27.06.2008 року.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Шульга П.М. оскаржив її в апеляційному порядку, вказуючи, що у статті 150 ЦПК України відсутній такий вид забезпечення позову як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону.
Як вбачається із матеріалів справи та установлено судом першої інстанції 27.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №128/ЕКЗ/2008-980, у відповідності до якого позичальнику було надано кредит у розмірі 25 000,00 грн., строком по 21.06.2010 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 36% річних.
27 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, у відповідності до якого поручитель поручився перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №128/ЕКЗ/2008-980 від 27 червня 2008 року.
У зв`язку з неналежним виконанням умов договору ПАТ КБ «Надра», як правонаступник ВАТ КБ «Надра», звернулося до суду про стягнення з боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором №128/ЕКЗ/2008-980 від 27 червня 2008 року та з метою можливості виконання судового рішення у разі задоволення позову, просило суд забезпечити позов шляхом обмеження боржників у виїзді за межі України у порядку передбаченому статтями 151-153 ЦПК України.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 липня 2011 року заяву задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виїзд за межі України до виконання зобов`язань за договором № 128/ЕКЗ/2008-980 від 27.06.2008 року.
Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
У статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, – до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, – до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення – до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, – до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції – до припинення нагляду. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.
У статті 152 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення до суду із відповідним клопотанням) закріплено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням  продажу арештованого майна, якщо подано позов про  визнання  права власності  на  це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151–153 ЦПК України, застосувати заборону виїзду за межі України як спосіб забезпечення позову.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 643/5842/16-ц.
Враховуючи зазначене, обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_1 виїзд за межі України не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України.
Отже, суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин вищенаведені норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
Колегія суддів звертає увагу, що, оскільки ухвала суду є незаконною, тому вважає за доцільне у порядку передбаченому статтею 367 ЦПК України скасувати її також у частині обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. 
Згідно із частинами першою, четвертою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За таких обставин оскаржуване судове рішення не може вважатися законними та обґрунтованими, а тому відповідно до статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні заяви ПАТ КБ «Надра» про забезпечення позову шляхом обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шульги Павла Миколайовича – задовольнити.
Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 липня 2011 року – скасувати.
Заяву Публічного акціонерного товариства “Комерційний банк Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства “Комерційний банк Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 27 лютого 2025 року.

Судді: