КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
1[1]

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
21 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю захисника Бузань Ю.І., у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника Бузань Ю.І. на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -  
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень 00 копійок із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.
Згідно з постановою судді Мехед В.Ю. 19 травня 2024 року о 11 годині 25 хвилин в м. Київ, по вул. Братиславська, 16, керував ТЗ Mercedes-Benz 230 д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не мав права керування, повторно протягом року, порушив вимоги ПДР п. 2.1а, за що було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Бузань Ю.І. просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Також, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні в зв`язку з неповідомленням його судом про дату і час розгляду справи.
Зі змістом постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року ОСОБА_1 ознайомився після ознайомлення з матеріалами справи представником 15 жовтня 2024 р.
ОСОБА_1 було заблоковано банківські рахунки у зв`язку із стягненням штрафу. Згодом дізнався що рахунки були заблоковані на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 07 жовтня 2024 року на примусове виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2024 р. у справі №754/8166/24.
До цього часу, ОСОБА_1 не було відомо, про постанова суду, оскільки в реєстрі судової влади зазначено не вірно його прізвище ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 (зазначається у відомостях про справу, міститься в додатках до скарги)
Судова повістка про виклик до суду в адміністративній справі також оформлена на не вірне прізвище ОСОБА_2 .
У матеріалах справи відсутні докази направлення судової повістки на адресу ОСОБА_1 .
Доказів направлення постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2024 р. матеріали справи не містять.
Захисник вважає, що постанова судді Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 р. про притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст.126 КУпАП є не обґрунтованою.
В обґрунтуваннях своїх вимог захисник вказує на те, в протоколі серії ААД №857547 від 19 травня 2024 року, не зазначено що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та не зазначено дані постанови, номер, дата на підставі якої притягався до відповідальності саме за ч. 2 ст. 126 КУпАП. В протоколі від 19 травня 2024 року зазначено тільки те, що ОСОБА_1 не мав права керування, повторно протягом року.
Тобто суть адміністративного правопорушення у протоколі не зазначено, на підставі яких даних кваліфіковано правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, зі змісту протоколу встановити не можливо.
Оскільки, протокол від 19 травня 2024 року складено за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, тоді особу вже має бути піддано адміністративному стягненню за вчинення однорідного правопорушення, у даному випадку адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП.
Матеріали справи, на думку захисника, не містять доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Суд першої інстанції зазначив, що обставини накладення стягнення за ч.2 ст. 126 КУпАП підтверджуються витягом з постанови від 06 квітня 2024 року.
В матеріалах справи міститься постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №1839226 від 06 квітня 2024 року невстановленої форми, яка не відповідає затвердженій, без підпису, доказів вручення.
Форма постанови про накладення адміністративного стягнення,  затверджена наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року та є Додатком №5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Водночас, Управлінням патрульної поліції в м. Києві додано до матеріалів справи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №1839226 від 06 квітня 2024 року невстановленої форми, яка не відповідає Додатку №5.
Відповідна постанова не містить жодних підписів про її отримання чи доказів надсилання.
Тобто, доказів які б підтверджували притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а відповідна постанова не є належним доказом.
Окрім того, долучений до протоколу відеозапис не фіксує факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , має невідповідності у часі зі складеним процесуальним документом, а тому є недопустимим доказом.
Також, суд першої інстанції зазначив, що з відео вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції.
Однак, як зазначає захисник, дане не відповідає дійсності, оскільки працівники поліції підійшли до транспортного засобу, який стоїть.
ОСОБА_1 як власник транспортного засобу надав документи для перевірки.
В матеріалах справи відсутнє відео, на якому зафіксовано саме рух автомобіля, відсутні докази, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведеність винуватості особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Бузань Ю.І., яка підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду є обґрунтованим, а апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання, у якому була винесена оскаржувана постанова судді, а обставини на які посилається захисник, обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є поважними причинами пропуску такого строку, суддя апеляційного суду вважає за можливе поновити захиснику Бузань Ю.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 .
Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові судді доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, копією постанови від 06 квітня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки має всі реквізити, передбачені цією статтею, та викладена суть правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, яка відповідає диспозиції вказаного закону. 
Та обставина, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та не зазначено дані постанови, номер, дата на підставі якої він притягався до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, не свідчить про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.
Зокрема, ч. 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.
Вказаним законом не передбачено певних вимог, які є обов`язковими, при викладенні суті правопорушення. Тобто особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, викладає суть правопорушення відповідно до обставин, які вона вважає встановленими. При цьому суть адміністративного правопорушення має бути викладена таким чином, щоб органу чи особі, які уповноважені розглядати справу за цим протоколом, можливо було зробити висновки щодо події адміністративного правопорушення та наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.
У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначені місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка полягала у тому, що водій керував транспортним засобом, при цьому не мав права керування повторно протягом року
Також у протоколі зазначено про порушення водієм вимог п. 2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а посилання в апеляції захисника на те, що у протоколі необхідно було зазначати про те, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП з вказівкою на дату і номер постанови, на підставі якої він притягався до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, не ґрунтується на вимогах закону.
Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення не можуть бути взятими до уваги.
Зокрема, посилання захисника на те, що на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано рух автомобіля, відтак відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, є неспроможними.
Так, з відеозапис з нагрудної камери поліцейського починається з моменту, коли поліцейський підходить до автомобіля, розташованого на проїжджій частині вулиці, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 .
З діалогу, який відбувся між поліцейським та ОСОБА_1 можна зробити висновок, що поліцейський був обізнаним про відсутність у ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, оскільки після того, як ОСОБА_1 подав поліцейському лише документ на автомобіль, поліцейський, звертаючись до водія сказав: «Посвідчення водія, я так розумію, не зробили. Змушені скласти протокол. Беріть водія з посвідченням» на що ОСОБА_1 відповідає: «Так. А де його взяти?».
Отже, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського підтверджується не лише факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а визнання водієм того, що він не мав права керування транспортним засобом, оскільки не отримав посвідчення водія.
Посилання в апеляції захисника на відсутність доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП є голослівним, оскільки в матеріалах справи є копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1839226 від 06 квітня 2024 року про застосування до ОСОБА_4 адміністративного стягнення у виді штрафу за порушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Суддя апеляційного суду не може погодитись з твердженням захисника про те, що постанова від 06 квітня 2024 року є неналежним доказом у цій справі.
Постанова серії ЕНА № 1839226 від 06 квітня 2024 року про притягнення  ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у справі щодо ОСОБА_1 про аналогічне, повторне адміністративне правопорушення є документом, яким встановлені преюдиціальні факти щодо повторності вчинення правопорушення, а тому є належним і необхідним доказом для встановлення в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
При цьому доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності постанови серії ЕНА № 1839226 від 06 квітня 2024 року про притягнення  ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не можуть бути предметом розгляду судді апеляційного суду у цій справі.
Так, постанова серії ЕНА № 1839226 від 06 квітня 2024 року про притягнення  ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП була винесена співробітником Управляння патрульної поліції.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанова посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду розглядає апеляційні скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення, отже не має повноважень на перегляд постанов посадової особи про накладення адміністративного стягнення.
Відтак, суддя апеляційного суду, який розглядає апеляцію на постанову судді районного суду у справі про адміністративне  правопорушення не може давати оцінки законності і обґрунтованості постанови про накладення адміністративного стягнення, винесеної поліцейським. 
В матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що постанова серії ЕНА № 1839226 від 06 квітня 2024 року про притягнення  ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП оскаржувалась у встановленому законом порядку та була змінена чи скасована, а тому дані, які містяться у цій постанові є доказом, який був оцінений суддею районного суду при винесенні постанови у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, і з такою оцінкою погоджується суддя апеляційного суду.
Виходячи з наведеного, суддя апеляційного суду вважає постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 законною і обґрунтованою та не убачає підстав для її скасування і закриття провадження у справі.
 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити захиснику Бузань Ю.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року.
 
Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Бузань Ю.І. - без задоволення.
 
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                          В.В. Ковальська

[1]Справа № 754/8166/24
Провадження № 33/824/307/2025
Головуючий у першій інстанції Панченко О.М.
Доповідач Ковальська В.В.