Справа № 344/18999/24 
Провадження № 33/4808/112/25 
Категорія ст.ст. 122-4, 124 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2024 року, -

                                                     в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення: 
- за ст.122-4 КУпАП  у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.
- за ст.124 КУпАП  у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 
На підставі ст.36 КУпАП визначено ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 
На вказану постанову суду ОСОБА_1 за межами строку на апеляційне оскарження, подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, а про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 12 грудня 2024 року, після її отриманні поштовим зв`язком.
Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.
Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).
Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення. 
Згідно матеріалів справи, протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПРТ №150529 від 14.10.2024 та серії ЕПРТ №150533 від 14.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було складено в присутності останнього. Від підпису протоколів ОСОБА_1 відмовився, однак надав власноручні письмові пояснення на окремому аркуші.
Відтак, ОСОБА_1 достовірно знав, що стосовно нього складено протоколи  про адміністративне правопорушення за ст.ст. 122-4, ст.124 КУпАП, які спрямовано до розгляду суду першої інстанції. 
Так, матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, ст.124 КУпАП надійшли на розгляд до Івано-Франківського міського суду 21 жовтня 2024 року. Розгляд справи призначався на 05 листопада 2024 року та 20 листопада 2024 року, про дату та місце розгляду повідомлено ОСОБА_1 . Проте, повістки про виклик до суду ОСОБА_1 повернулися без вручення та зазначено, що  адресат відсутній за вказаною адресою.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції здійснював виклик правопорушника за адресою, яку було зазначено у протоколах про адміністративне правопорушення, згідно яких місце реєстрації ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_1 . 
При цьому, аналогічну адресу місця проживання вказав ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі.
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. З мотивувальної частини постанови вбачається, що ОСОБА_1 на виклик суду не з`явився, однак належним чином повідомлявся про дату і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього. 
Копію постанови суду надіслано ОСОБА_1 25 листопада 2024 року (а.с. 17).
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді, своєчасно дізнатись про ухвалене судом рішення та оскаржити його у встановлений законом строк. 
Останнім днем подання апеляційної скарги на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2024 року було 02 грудня 2024 року.
Апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 подав 21 грудня 2024 року.
Разом з тим, ОСОБА_1 , мотивуючи поважність пропущення ним строку на апеляційне оскарження постанови суду, посилається на обставини, які стосуються отримання ним копії судового рішення та вважає, що строк на апеляційне оскарження повинен рахуватись з часу отримання ним копії судового рішення. 
Однак, відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження повинен рахуватись не з дня отримання апелянтом копії судового рішення, а з дня винесення судом постанови. 
Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що посилання на несвоєчасне отримання копії судового рішення по справі, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, не може бути визнано поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Суд може поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, якщо цей строк було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний та непереборний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Таким чином, ОСОБА_1 не надано доказів існування обставин, які перешкоджали йому своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду.
За відсутності доказів існування обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість оскаржити постанову у встановлений законом строк, не залежали від волевиявлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та виникли протягом строку, який пропущено, не можливо дійти висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набрало законної сили.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи що на даний час рішення суду набрало законної сили та підлягає до виконання, виходячи з конкретних обставин встановлених судом, вважаю, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.
Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначити  та довести реальне існування причин, які не дозволили йому своєчасно оскаржити постанову суду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

                                                     п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови на постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2024 року.
Повернути апеляційну скаргу з додатками апелянту.

Суддя Івано-Франківського 
апеляційного суду                                                                                  О.П. Васильєв