ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року	Львів	Справа № 260/5249/24 пров. № А/857/30805/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року (ухвалене головуючим – суддею Гаврилко С.Є. у м. Ужгород) у справі № 260/5249/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії,

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України у Закарпатській області, викладену у рішенні № 183750000199 від 04.07.24, якою відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років у відповідності до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Сумської обласної прокуратури від 22.05.24 про розмір заробітної плати для перерахунку пенсій у відповідності до Рішення КСУ №7-р(ІІ)/2019;
зобов`язати співвідповідача ГУ пенсійного фонду України у Сумській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у відповідності до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виходячи із середньомісячної заробітної плати у розмірі 58333.34 грн. на підставі довідки Сумської обласної прокуратури від 22.05.24 за № 21-1274-24 про розмір заробітної плати для перерахунку пенсій з дня подачі заяви до пенсійного фонду про перерахунок пенсії, тобто з 03.06.24 та в подальшому робити перерахунок пенсії згідно діючого законодавства.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки, у зв`язку із відсутністю права позивача для проведення відповідного перерахунку. Позивач вважає рішення відповідача у проведенні перерахунку пенсії протиправним.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 04.07.2024 № 183750000199 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеного в довідці № 21-1274-24 від 22.05.2024, виданій Сумською обласною прокуратурою. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 03.06.2024 перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеного в довідці від № 21-1274-24 від 22.05.2024, виданій Сумською обласною прокуратурою, з урахуванням вже виплачених сум. У задоволенні позову у частині інших позовних вимог - відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII з 13.12.2019 не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.
Натомість, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.
Так, згідно з довідкою № 21-1274-24 від 22.05.2024 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, наданої позивачем, виданої відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-Р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визначено розмір заробітної плати, що враховуються для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Таким чином, доводи відповідача про відсутність у позивача права для проведення перерахунку пенсії суд вважав необґрунтованими.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 22.05.2024 року Сумською обласною прокуратурою виготовлено оновлену довідку № 21-1274-24 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) що враховується для перерахунку пенсій ОСОБА_1 , в якій зазначено розмір заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 01.01.2022  за відповідною посадою прокурора Липоводолинського відділу (а.с. 12).
03.06.2024  позивач звернувся до ПФУ у Сумській області із заявою про допризнанчення та перерахунок пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів, а саме довідки Сумської обласної прокуратури про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсій ОСОБА_1 від 22.05.2024 (а.с. 10).
Органами пенсійного забезпечення заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 04.07.2024 № 183750000199 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за вислугу років з урахуванням довідки про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, № 21-1274-24 від 22.05.2024, у зв`язку з відсутністю права для проведення відповідного перерахунку (а.с. 15).
При цьому вказане рішення органу пенсійного забезпечення мотивоване тим, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 у справі № 480/3470/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до вимог статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697 з 02.07.2021 та здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з урахуванням фактично сплачених сум. При цьому в оскаржуваному рішенні зазначено, що проведення перерахунків пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам рішенням суду не зобов`язано.
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури урегульовано ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, відповідно до частини двадцятої якої (у редакції Закону України від 28.12.2014 №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Стаття 86 ч. 9 Закону України №1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»(далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни:
частину двадцяту статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» №1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: «20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив таке:
визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;
положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:
частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
«20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Таким чином, суд першої інстанції вірно вважав, що протягом усього періоду дії норми статті 86 Закону України №1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, працівники прокуратури мали право на перерахунок пенсії, проте були позбавлені можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 (справа №826/8546/18) звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом України № 1697-VІІ покладено саме на уряд.
Неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови пенсіонеру у такому перерахунку, оскільки це порушує статтю 22 Конституції України.
У своєму рішенні від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 Конституційний суд України також зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону.
Частина 20 ст. 86 Закону України №1697-VІІ в первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Проте, згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України.
Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.
До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.
Відтак, Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII з 13.12.2019 не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.
Натомість, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.
Таким чином, відповідач відмовляючи у здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачці на підставі нової довідки, діяв поза межами повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому належним способом захисту прав позивача за вказаних обставин є саме визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 04.07.2024 № 183750000199 про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеного в довідці № 21-1274-24 від 22.05.2024, виданій Сумською обласною прокуратурою та зобов`язано відповідача здійснити з 03.06.2024 перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеного в довідці від № 21-1274-24 від 22.05.2024, виданій Сумською обласною прокуратурою, з урахуванням вже виплачених сум.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 260/5249/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар