ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року	Львів	Справа № 260/8290/23 пров. № А/857/30151/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року  (головуючий суддя Рейті С.І., м. Ужгород) у справі №260/8290/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

05.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду у порядку  статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо перерахунку без виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/8290/23; зобов`язати відповідача виконати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/8290/23 - провести виплату позивачу пенсії на підставі довідки СЗРУ №881 та протоколу перерахунку у розмірі 46590.50 грн., виходячи із 90% від суми грошового забезпечення, з виконанням вимог КМУ про індексації та без обмеження її максимального розміру; зобов`язати належним чином виконати перерахунок пенсії з 01.08.2021 та викласти його у відповідному документі, з урахуванням раніше виплачених сум та з урахуванням результатів аудиту заборгованості та виплат за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/5600/22; встановити відповідачу десятиденний строк з дня набрання окремою ухвалою законної сили для надання відповіді про результати вжитих заходів; прийняти окремі ухвали та поставити до відома належні органи держави; зобов`язати керівників Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надати офіційні пояснення про мотиви скоєння ними протиправних дій, які суперечать їхнім посадовим обов`язкам, Закону №2262-ХІІ, чисельним рішенням вищих судових органів та Конституції України та про можливий протиправний тиск на них з метою не виконання рішень судів по суті.
12 липня 2024 року Закарпатський окружний адміністративний суд   заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, повернув з підстав, передбачених частиною п`ятою цієї статті.
Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали,  свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що заяву у порядку, передбаченому  статтею 383 КАС України,  може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивач дізнався про порушення своїх прав у зв`язку з невиконанням судового рішення, отримавши  відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.03.2024 на заяву позивача від 05.02.2024 про надання інформації про виконання рішення суду у справі № 260/8290/23, до якої був доданий розрахунок пенсії від 01.02.2024 і з яким позивач не погоджувався. Із заявою у порядку ст. 383 КАС України  звернувся до суду 05.07.2024, тобто з порушенням 10-денного строку.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що розрахунок пенсії від 01.02.2024 та відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.03.2024 були надані за вимогою позивача для доказування невиконання рішення суду у виконавчому провадженні. Вказує, що невиплата належної позивачу пенсії є безперервною з 2019 року, що є триваючим правопорушенням. Вважає, що з моменту отримання виконавчого листа і до закінчення виконавчого провадження строк подання заяви у порядку, передбаченому  статтею 383 КАС України, був зупинений. Наголошує, що відлік строку необхідно рахувати з моменту отримання постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Вважає, що строк звернення до суду із заявою у порядку, передбаченому  статтею 383 КАС України, ним не пропущено.
Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.
Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Конвенція). За судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справи «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції») право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.
Відповідно до Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129). Суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 1291  Основного Закону України).
Ці норми Конституції України знайшли своє вираження в процесуальному законодавстві України. Згідно зі статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження . На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. 
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Частина 5  статті 383 КАС України є нормою прямої дії, яка передбачає безумовні наслідки у вигляді повернення заяви у разі невідповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, без попереднього залишення такої заяви без руху.
Перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку  статті 383 КАС України  починається із дати, коли особа-позивач дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними з виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.
Якщо заявник вирішив звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України, він, крім дотримання вимог самої заяви, зобов`язаний зважати на строки звернення, пропуск яких унеможливлює прийняття судом до розгляду такої заяви та розгляд її по суті.
Однак, невиконання або несвоєчасне виконання постановленого на користь особи рішення суду є порушенням (обмеженням) права на справедливий суд. Суд не повинен тлумачити приписи частини четвертої статті 383 КАС України у такий спосіб, щоб створювати перешкоди для забезпечення виконання рішення суду. Трактування правил цієї статті повинне перебувати в системному зв`язку з принципом обов`язковості судового рішення.
Як вже було наголошено апеляційним судом, за частиною четвертою статті 383 КАС України заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. 
Ця норма вказує на дотримання одночасно двох строків: перший - це десять днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а другий - це строк пред`явлення до виконання виконавчого листа.
З матеріалів справи вбачається, що Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №260/8290/23 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду  від 28.11.2023 у справі №260/8290/23, строк пред`явлення до виконання якого – 28 грудня 2026 року.
ОСОБА_1 до заяви додав розрахунок пенсії, виконаний з 01.02.2024 та відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.03.2024 на заяву позивача від 05.02.2024 щодо надання інформації про виконання рішення суду у справі № 260/8290/23.
Тобто, про порушення свого права на належне виконання відповідачем рішення Закарпатського окружного адміністративного суду  від 28.11.2023 у справі №260/8290/23, а саме про неправомірність нарахування йому розміру пенсії ( зокрема, зменшення її відсоткового розміру )  позивач дізнався у березні 2024 року, отримавши  розрахунок пенсії, виконаний з 01.02.2024, доданий до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.03.2024 на заяву позивача від 05.02.2024.
Як зауважує позивач у заяві, саме з наведеного перерахунку вбачається, що відповідач не виконує рішення суду.
До суду із заявою в порядку  статті 383 КАС України про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 у справі №260/8290/23 позивач звернувся 05.07.2024, тобто з порушенням встановленого ст.383 КАС України 10-денного строку.
Інших обставин, які свідчили про порушення прав позивача на належне виконання судового рішення, ним у заяві не зазначено.
Покликання апелянта на те, що такою обставиною було винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки предметом звернення із заявою в порядку ст.383 КАС України був саме неправомірний розрахунок розміру пенсії відповідачем, виконаний на виконання рішення суду з 01.02.2024.
Крім того, у разі незгоди з постановою про закінчення виконавчого провадження стягувач має право її оскаржити в окремому порядку, встановленому ст.287 КАС України.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали - без змін.
Керуючись ст. ст. 312, 315, 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року  у справі №260/8290/23 -  без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар