УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/4813/24 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я. 
Номер провадження №33/4805/1541/24
Категорія ст. 124  КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника - адвоката Бовсунівського О.В., потерпілого ОСОБА_1 адвоката Потопальського М.В., потерпілого ОСОБА_2 , адвоката Майданика А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Бовсунівського Олександра Володимировича, в інтересах ОСОБА_3 , на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 жовтня 2024 року, якою його притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 жовтня 2024 року провадження по справі відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Бовсунівський О.В. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги вказав на порушення районним судом норм процесуального права, вважає, що докази оцінені вибірково, а рішення ґрунтується на припущеннях. Вказав, що відеозаписом підтверджується, що необґрунтовані дії водія автомобіля Маzda 3, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 призвели до виникнення небезпечної дорожньої обстановки, примусили водія BMW ОСОБА_1 змінювати швидкість та напрямок руху, внаслідок чого сталося ДТП. Їх порушення встановлені постановами Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справах №279/4839/24 та №279/4812/24. 
Вважає, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а вина – не доведена.
Одночасно, адвокат Бовсунівський В.О. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримав 04 листопада 2024 року, що підтверджується розпискою. Апеляційну скаргу захисник подав до районного суду із пропуском встановленого законом строку 11 листопада 2024 року. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, у зв`язку з тим, що доводи адвоката щодо поважності причини пропуску строку узгоджуються із матеріалами справи, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
При оцінці доказів суд реалізує стандарт більшої переконливості, при якому цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду було дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, ґрунтуються на належних та допустимих доказах. 
Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Зазначена норма є бланкетною і при встановленні винуватості особи необхідно встановити пункт ПДР України, який порушено водієм і який, окрім того, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із останнім.
Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР України може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.
Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР України встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.
Тобто тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків, а отже перебувають із ними у причинному зв`язку.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 103203 від 21.07.2024, ОСОБА_3 21 липня 2024 о 18-20 год, керуючи автомобілем Honda Accord д.н.з. НОМЕР_2 , у м. Коростень по вулиці Грушевського 137, здійснив зіткнення з автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Після вчинення дорожньої пригоди учасники ДТП надавали свої письмові пояснення. Експерт на місце ДТП не викликався.
До матеріалів справи долучені письмові пояснення ОСОБА_3 , згідно яких 21 липня 2024 року о близько 18-20 год він рухався за кермом автомобіля Honda Accord, ДНЗ НОМЕР_2 в м. Коростень по вул. Грушевського в напрямку центру. Попереду у лівій смузі рухався транспортний засіб ВMW, д.н.з. НОМЕР_4 , який різко загальмував та змістився у праву смугу для того, щоб уникнути зіткнення з виїжджаючим на головну дорогу автомобілем Mazda, д.н.з. НОМЕР_5 . ОСОБА_3 почав гальмувати та зміщуватися праворуч, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВMW у правий бік після того як ВMW здійснив зіткнення з автомобілем Mazda. Вказав, що внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні ушкодження передньої центральної та лівої бокової частини. Винним себе не вважає.
За письмовими поясненнями ОСОБА_2 , 21 липня 2024 року близько 18-20 год рухався у м. Коростень за кермом автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_5 , при з`їзді з другорядної дороги зупинився для надання переваги іншим учасникам руху. Автомобілі Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_2 та ВMW, д.н.з. VBCRYPTO рухались головною дорогою, між ними відбулось зіткнення, потім автомобіль ВMW зіткнувся з його автомобілем Mazda у ліву бокову частину та пошкодив бампер, ліві передні двері, крило та ходову частину та протягнув останній декілька метрів до узбіччя. Винним себе не вважає.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , 21 липня 2024 року близько 18-20 год рухався за кермом автомобіля ВMW Е39, д.н.з. НОМЕР_4 ( НОМЕР_6 ) в м. Коростень по вул. Грушевського в напрямку центру в крайній лівій смузі. Побачив, що автомобіль Mazda, д.н.з. НОМЕР_5 виїхав з другорядної дороги на головну, змусивши його при цьому екстрено загальмувати та змінити напрямок руху. Автомобіль Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався позаду, здійснив зіткнення з його автомобілем у праву бокову частину, після чого його автомобіль ВMW здійснив зіткнення у ліву бокову частину автомобіля Mazda, протягнувши його на 1-2 метри. Вказав, що внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні ушкодження передньої центральної та правої бокової частини та можливе пошкодження ходової частини спереду та підкапотний простір. Винним вважає водія транспортного засобу Mazda, у своїх діях вини не вбачає.
До матеріалів справи долучений відеозапис, який зафіксував момент дорожньо-транспортної пригоди, згідно якого автомобіль Mazda намагається виїхати із прилеглої дороги на вул. Грушевського, та, вочевидь побачивши перешкоду у вигляді автомобіля ВMW, який рухається головною дорогою, починає здавати назад. Транспортний засіб ВMW здійснює зіткнення із автомобілем Mazda, а автомобіль скаржника Honda Accord, що рухається на незначній відстані позаду автомобіля ВMW, не встигає оцінити зміну дорожньої обстановки праворуч, об`їжджає вказані автомобілі, зіткнувшись по дотичній з автомобілем ВMW.
На відеозаписі із портативних нагрудних реєстраторів працівників поліції під час оформлення протоколів водій Honda Accord, ДНЗ НОМЕР_2 ОСОБА_3 вказав працівникам поліції, що рухався позаду автомобіля BMW, побачивши, що він загальмував, оскільки не бачив обстановку на зустрічній, взяв правіше, але зіткнення не встиг уникнути. 
Крім того, водій BMW ОСОБА_1 пояснював, що рухався по головній дорозі, побачивши на шляху руху свого автомобіля, транспортний засіб Mazda, який виїжджав з прилеглої дороги, почав гальмувати, відчув удар позаду від автомобіля Honda Accord, внаслідок чого його повело праворуч і відбулось зіткнення із Mazda. 
Разом з тим, працівниками поліції щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним п. 12.1 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та щодо ОСОБА_2 – за порушення п. 16.11 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП. 
З наявних у матеріалах справи доказів, а саме: пояснень учасників ДТП, схеми місця ДТП, фотознімків, на яких зафіксовані пошкодження усіх автомобілів, вбачається, що у автомобіля Honda Accord, ДНЗ НОМЕР_2 пошкоджено переднє ліве крило, передня ліва фара, бампер, диск та шина ліворуч, заднє ліве крило, ліве дзеркало, а у автомобіля BMW, д.н.з. НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 ) – переднє крило, передня ліва фара, капот, бампер, передні і задні праві двері, поріг, підсилювач бамперу, радіатор, у автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 – ліві передні двері, ліве переднє крило, ходова частина, бампер, поріг ліворуч.
Вказані пошкодження узгоджуються зі схемою ДТП, яка підписана усіма учасниками ДТП, відеозаписом з оформлення працівниками поліції адміністративних матеріалів та фотодоказами, долученим до матеріалів справи. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.
Версія скаржника щодо ймовірної різкої зміни руху водієм автомобіля BMW під керуванням  ОСОБА_1 та наявністю між їх автомобілями достатньої дистанції для безпечного гальмування, на думку апеляційного суду, є припущенням та не підтверджується жодними доказами, натомість такі доводи захисника спростовуються відеозаписом ДТП. 
Так, п. 13.1 ПДР України передбачається можливість водія автомобіля, що рухається попереду здійснити зупинку або раптове гальмування, а інші пункти ПДР України не містять будь-яких заборон щодо здійснення водієм зупинки чи раптового гальмування по відношенню до транспортних засобів, що рухаються позаду.
Суд звертає увагу і на те, що положеннями ПДР України, зокрема п. 13.1 ПДР України не зазначається будь-яких застережень щодо дій водія транспортного засобу, який рухається позаду пов`язаних із оцінкою ним дорожньої обстановки, з`ясування дій інших учасників дорожнього руху, прийняття рішення про вчинення тих або інших дій, пов`язаних із керуванням транспортним засобом, оскільки дистанція до транспортного засобу, який рухається попереду повинна бути вибрана у такому розмірі, який би давав можливість водію безпечно вчинити зазначені дії із урахуванням можливості попередити зіткнення транспортних засобів у випадку зупинки чи раптового гальмування автомобіля, який рухається попереду.
Суд також звертає увагу на те, що зібраними у справі доказами підтверджується не виконання водієм ОСОБА_3 , який рухався позаду, вимог п. 13.1 ПДР України щодо обрання ним безпечної дистанції, щоб мати змогу зупинити автомобіль у межах обраної дистанції у разі виникнення небезпеки (гальмування автомобіля попереду) і що при виконанні вимог вказаного пункту Правил він би технічно міг запобігти ДТП аварійним гальмуванням. 
Дії ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів, та в її діях вбачаються ознаки порушення вимог п. 13.1 ПДР України, що свідчить про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Зібрані у справі докази у своїй сукупності прийняті місцевим судом до уваги як належні докази, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, на підставі чого суд обґрунтовано визнав останнього винним в скоєній дорожній пригоді.
Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять посилань на докази, які б свідчили про їх помилковість.
Апеляційна скарга апелянта не містить будь-яких нових обставин, не врахованих судом першої інстанції при розгляді даної справи.
З урахуванням того, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, ОСОБА_3 вчинив 21 липня 2024 року, та на час постановлення судом першої інстанції рішення минуло три місяці, а тому суддя дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення та обґрунтовано встановив наявність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Оскільки вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката Бовсунівського Олександра Володимировича, в інтересах  ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 жовтня 2024 -  без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь