ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року 
м. Черкаси   

Справа № 707/2433/22		
Провадження № 22-ц/821/315/25		
категорія: 3080110000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Новікова О.М. 
суддів: Гончар Н.І., Карпенко О.В.
секретаря: Довженко Т.В. 

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
представник позивача: адвокат Захарченко Наталія Олександрівна
відповідач:  ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Захарченко Наталії Олександрівни на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Захарченко Н.О. звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15 травня 2007 року розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .
11 липня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір про розподіл майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області Соколовою О. М., зареєстрований в реєстрі за № 1144. 
Пунктом 1 Договору передбачено, що спільне майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями в с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області, загальною площею - 186,2 кв.м, житловою плщею - 59,8 кв.м., яке належить на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Городищенською держнотконторою від 14.09.2005 за реєстром 1372 та зареєстровано в Городищенському виробничому відділку комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі № 4, за реєстром № 934, вартість якого складає 335420 грн. 
Дане майно складається з житлового будинку цегляного, загальна площа якого становить - 186,2 кв.м., житлова - 59,8 кв.м, в поетажному плані позначений літерою "А-2", ганок - 2 шт., підвал - "пд.", сарай - "Б", погріб - №3, погріб під сараєм - №4, теплиця - "В", вбиральна - №7, огорожа - № 6, 9-14, замощення - "І", навіс - "Г", навіс - "Д", навіс - "Е", свердловина - №8. 
Вказане майно розділено в наступному порядку: - у власності відповідача залишено 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами на суму 167710 грн., - у власності позивача залишено 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами на суму 167710 грн. 
Пунктом 4 Договору сторонами підтверджено, що майно, яке розділено за цим Договором, є їх спільною частковою власністю. 
Після розлучення та розподілу майна у вказаному вище будинку продовжує проживати відповідач. Крім цього, він змінив замки в будинку, господарські споруди та не пускає позивача до даного будинку та його господарських споруд. Відповідач заважає володіти та користуватися своєю власністю позивача шляхом не допуску до будинку. Позивач неодноразово зверталася до відповідача із різними варіантами щодо спільного користування, розподілу будинку із надвірними спорудами, який перебуває у спільній частковій власності, але він не погодився на жодну пропозицію та не надав своїх варіантів користування. 
Таким чином, відповідач не тільки категорично відмовляється встановити порядок користування зазначеним майном мирним шляхом, але й не надає позивачеві користуватись своєю власністю. В порядку досудового врегулювання спору позивач зверталася до відповідача із проханням усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення, однак позитивного результату дане звернення не дало. Крім того, позивач намагалася в черговий раз зайти до свого домоволодіння 05.08.2022, однак відповідач не дозволив їй здійснити це та викликав працівників поліції. 
Просила суд усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належною їй на праві власності 1/2 частиною житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 шляхом вселення її до даного будинку, зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 комплект ключів від вхідних дверей житлового будинку АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю шляхом вселення, відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що судом не встановлено, а позивачем ОСОБА_1 не доведено, що ОСОБА_2 чинить їй, як співвласнику будинку, перешкоди у користуванні таким будинком або вселення до нього. Для задоволення вимоги про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном. Вимога про вселення у житловий будинок також не знайшла свого підтвердження, у зв`язку з тим, що суду не наведено обставин та не надано доказів про неможливість вчинення таких дій поза судовим порядком.
З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У грудні 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Захарченко Наталія Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необгрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Захарченко Наталії Олександрівни мотивована тим, в приймаючи рішення у справі, суд не надав належної оцінки доказам, які знаходяться у справі та безпосередньо поясненням, наданими сторонами в судовому засіданні. Так, в судовому засіданні відповідач надав свої пояснення, якими не заперечив, що будинок є їхньою спільною частковою власністю із позивачем. Обгрунтував свої заперечення проти позову тим, що ОСОБА_1 має де проживати, а саме у будинку матері, а він зі своєю сім`єю не має місця проживання, а їхнє спільне проживання неможливе. Також, пояснив, що він проживає зі своєю нинішньою сім`єю у спеціально обладнаній для проживання «времінці». На пропозицію надати в судовому засіданні ключі від будинку відмовився.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

31 грудня 2024 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Захарченко Наталії Олександрівни на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 грудня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Новіков О.М., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 січня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд.
Повторним автоматичним розподілом від 10.03.2025 замість перебуваючої у відпустці судді Василенко Л.І. у справі приймає участь суддя Гончар Н.І.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , згідно Договору про розподіл майна подружжя житлового будинку від 11 липня 2009 року, що посвідчений приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області Соколовою О. М., зареєстрований в реєстрі № 1144, є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями в с. Старосілля, Городищенського району (на даний час Черкаського району), загальною площею - 186,2 кв.м., житловою площею - 59,8 кв.м., по 1/2 (одній другі) частині, що не заперечується відповідачем у справі.
Згідно з довідкою № 975 від 03.10.2022 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: з 16.11.2005 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з 28.12.2011 року ОСОБА_3 .
Відповідно до акту № 15 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 17.02.2023 року, у будинку по АДРЕСА_1 , фактично проживають: ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 , яка зареєстрована в будинку з 28.10.2022 року. Будинковолодіння належить на праві спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1/2 до 1/2. Зі слів, ОСОБА_1 добровільно виселилась із даного домоволодіння у 2009 році та фактично проживає по АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 одноособово здійснює догляд за домоволодінням. З 2009 року ОСОБА_1 участі в утриманні та догляді вказаної нерухомості не брала. В будинку були проведені ремонтні роботи, кошти ОСОБА_1 не відшкодувала. У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до виконавчого комітету на предмет вселення, при цьому ніяких документів не пред`явила.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, станом на дату складання акту, 03.10.2022, ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , її мати ОСОБА_5 не проживає.
05.08.2022 позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення, в якому пропонувала: усунути перешкоди в користуванні житловим будинком із надвірними спорудами; передати ключі від вхідних дверей до житлового будинку та всіх ключів, які є в його розпорядженні стосовно спірного житлового будинку по АДРЕСА_1 та надвірних споруд (сараї, погріб, вхідна калітка, гаражі та ін.); не чинити перешкоди у користуванні вказаним житловим будинком та надвірними спорудами, а також залишити у її користуванні 2 поверх, ванну, туалет, коридор та кухню, третій поверх та погріб залишити у спільному користуванні, розподіли надвірні споруди, з проханням висловити пропозицію з даного листа до 22.08.2022 і у разі непогодження із запронованим варіантом користування спільним будинком запропонувати свій. Повідомляє, що має намір до 01.09.2022 вселитися в частину спірного будинку та користуватися нею на праві співвласника. У разі залишення даного листа без реагування буде змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Відповідач ОСОБА_2 , отримавши звернення позивача ОСОБА_1 , надав 17.08.2022 відповідь, посилаючись на те, що після укладення 11 липня 2009 року договору, виділу часток в натурі не було, вона перестала користуватися домоволодінням по АДРЕСА_1 , як житлом, повністю припинила спілкування та протягом 13 років повністю самоусунулася від утримання спільного майна і не доручила та не поклала такий обов`язок на іншу особу. Із змісту вказаної відповіді також вбачається, що запропонований порядок користування спільним майном його не влаштовує, оскільки він технічно не обгрунтований. Більше того, гаражі не ввійшли до предмету договору, оскільки вони збудовані ним на власні кошти та являються його приватною власністю. Після залучення спеціліста, який володіє спеціальними знаннями та дачі ним висновку щодо можливих варіантів поділу майна, чи порядку його користування, можливо вирішити спір. Він не володіє такими знаннями та не може запропонувати ніяких варіантів.
Після цього представник позивача адвокат Захарченко Н.О. зверулася до суду з вказаним позовом.
За клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні 27.02.2024 року були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які не підтвердили той факт, що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_1 в користуванні її власністю, а саме житловим будинком з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , дочка сторін, пояснила, що батьки в шлюбі купили житловий будинок в АДРЕСА_1 , де вони проживали разом, після розлучення батьків, ще деякий час проживали в цьому будинку. Залишили будинок через постійні сварки між собою. Два роки назад батько не заперечував щодо продажу будинку, знайшли покупця, приїхала робити фотографії, її вигнали з подвір`я, в інший спосіб намагалися вирішити питання користування будинком не вдалося. Не пам`ятає, щоб батько виганяв її та матір з будинку. Через незадовільні умови проживання, постійні конфлікти мати прийняла рішення та пішли проживати до бабусі. Кожен раз, коли мама ходила до батька для вирішення питання по будинку, їх зустрічі закінчувалися сварками.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка   ОСОБА_8 пояснила, що проживає по АДРЕСА_1 та являється сусідкою через дві хати. За весь період, з часу коли ОСОБА_1 пішла з будинку, разів три бачила її біля будинку по АДРЕСА_1 , без речей, у 2022 році бачила біля їх двору працівників поліції.
Допитана у судовому засіданні в якості свідка   ОСОБА_10 пояснила, що поряд з будинком ОСОБА_11 проживає більше 30 років, через один будинок праворуч. Обставини проживання їх сімї невідомі. З 2009 року позивач проживає у материній хаті, чи чинив ОСОБА_2 перешкоди в користуванні житловим будинком, городом ОСОБА_1 не відомо. Зі слів остання таке говорила, але вона особисто не бачила.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка   ОСОБА_7 повідомила суд, що позивач довгий час проживає в хаті своєї матері по АДРЕСА_3 . Відомо що була одружена, проживала в АДРЕСА_1 , чи виганяв її колишній чоловік з хати не відомо, розповідала з її слів, що тиснув на неї, вимушена була з дочкою виїхати.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1  – адвоката Захарченко Наталії Олександрівнипідлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Захист права власності гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним.
У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини 2 статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 761/5115/17.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 2 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, суд першої інстанції виходи з того, що будь-яких інших належних та достатніх доказів на доведення підставності позовних вимог позивачем не надано. Зокрема, жодним чином не доводиться те, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком. Судом також не встановлено порушення прав позивача зі сторони відповідача щодо заміни ключів у вхідних дверей житлового будинку.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в зв`язку з нижчевикладеним.
Так, ОСОБА_1 до суду надано в копіях: свідоцтво про розірвання шлюбу між чоловіком ОСОБА_2 і дружиною ОСОБА_1 . Серії НОМЕР_1 від 15 травня 2007 року, що видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Городищенського районнонго управління юстиції Черкаської області (1); договір про розподіл майна подружжя житлового будинку від 11 липня 2009 року, що посвідчений приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області Соколовою О. М., зареєстрований в реєстрі № 1144 (2); витяг з Державого реєстру правочинів (3); витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (4); технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 (5); адвокатський запит № 35 від 25.09.2022 та відповідь на нього начальника СПД № 1 ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від 29.09.2022 № 1459/61/01-2022 (6); адвокатський запит від 29.09.2022 № 34 та відповідь на нього сільського голови Мліївської сільської ради В. Микитенка від 03.10.2022 № 972/02-27 з копією довідки від 03.10.2022 № 975 про зареєстрованих осіб у житловому будинку та копією акту обстеження матеріально-побутових умов за адресою: АДРЕСА_4 ; звернення про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення від 05.08.2022 та відповідь відповідача від 17.08.2022 (8); відповідь т.в.о. начальника відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області підполковник поліції В. Єрмоленко від 23.01.2024 № 1216/57/01-2024, за даними якої 05.08.2022 о 09:35 надійшло повідомлення на лінію "102" від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 05.08.2022 о 09:34 за адресою: АДРЕСА_1 , його колишня дружина ОСОБА_1 вчиняє економічне насилля, зі слів прийшла на території домоволодіння заявника зі своїм адвокатом. Звернення зареєстровано в єдиному обліку заяв і повідомлень про вчинені правопорушення та інші події відділення поліції №1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області за № 403, від 05.08.2022 року. Перевіркою ІПНП в період з 2009 року по теперішній час ОСОБА_2 до поліції стосовно домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , звертався 1 раз ЄО № 4053 від 05.08.2022 року, більше звернень не було (9). 
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.
Таким чином, для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.
Колегія суддів встановлено, що після розлучення та розподілу майна у спірному житловому будинку проживає ОСОБА_2 . ОСОБА_1 у 2009 році добровільно виселилась із спірного домоволодіння та фактично проживає по АДРЕСА_2 . 
Відповідач змінив замки в будинку, господарських спорудах, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні спірним домоволодінням, не надаючи можливості мати ключі від усіх приміщень, тим самим перешкоджаючи у вільному доступі позивачці до житлового будинку та всіх приміщень і споруд. Відповідач вказані обставини не спростував.
Як зазначено вище ОСОБА_1 05.08.2022 року зверталася до відповідача про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення (а.с. 24). Але листом від 17.08.2022 року відповідач фактично відмовив їй у цьому (а.с.25).
Співвласник майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.
У постанові від 20 листопада 2023 року у справі №397/355/22 (провадження №61-12938св23) Верховний Суд вказав, що заперечення співвласника щодо задоволення позову про усунення перешкод  у користуванні майном або заперечення щодо вселення співвласника та відсутність можливості у власника самостійно без звернення до співвласників реалізувати свої права (відсутність ключів від будинку тощо) за відсутності вільного доступу до належного йому майна є підставою вважати, що інший співвласник чинить перешкоди у користуванні належною позивачу власністю. Доводи касаційної скарги про те, що надані позивачем докази (звернення до органів поліції) не підтверджують, що йому, як співвласнику будинку, чиняться перешкоди у володінні та користуванні своєю власністю, є безпідставними. Сам факт подання відповідачем апеляційної і касаційної скарг свідчить про невизнання, оспорення прав позивача.
Таким чином, колегія суддів, встановивши, що частини спірного домоволодіння належить на праві власності позивачу і вона, як співвласник майна, має право користуватись та розпоряджатися належним їй майном, а відповідач чинить їй перешкоди у цьому, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі приведеного вище колегія суддів вважає, що обгрунтування вимог апеляційної скарги є доведеними і дають підстави для скасування судового рішення з постановленням нового про задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позову та подання апеляційної скарги за п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та за апеляційний перегляд справи підлягають стягненню із відповідача ОСОБА_2  на користь держави в сумі 1984,80 грн. та 2977,20 грн.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Захарченко Наталії Олександрівнизадовольнити.
Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2024 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позов представника ОСОБА_1 – адвоката Захарченко Наталії Олександрівни про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні житловим та нежитловими приміщеннями, шляхом вселення ОСОБА_1 до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 комплект ключів від вхідних дверей житлового будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати по оплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1984,80 грн. та за апеляційний перегляд справи в сумі 2977,20 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 17 березня 2025 року.

Головуючий:         О.М. Новіков

Судді: Н.І. Гончар 

О.В. Карпенко