Номер провадження: 22-ц/813/1771/25 
Справа № 521/27690/23
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 03 червня 2024 року
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.07.2013 року у розмірі 36205,74 гривень та судові витрати у розмірі 2684,00 гривень.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач звернулась до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 12.07.2013 року. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30000,00 гривень. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим заборгованість за кредитом станом на 26.11.2023 року становить 36205,74 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 03 червня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», адреса місце знаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, МФО 305299, код ЄДРПОУ14360570, р/р НОМЕР_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.07.2013 року у розмірі 36205(тридцять шість тисяч двісті п`ять) гривень 74 копійки, яка складається з наступного:
- 29052,46 гривень заборгованість за тілом кредиту,
- 0,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами;
- 7153,28 гривень заборгованість за простроченими процентами;
- 0,00 гривень заборгованість за процентами нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
- 0,00 гривень нарахована пеня;
- 0,00 гривень нараховано комісії.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», адреса місце знаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570, р/р НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень 00 копійок.

Рішення суду вмотивовано тим, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими. Наявність заборгованості перед позивачем, її розмір, відповідачем не спростовано, контррозрахунків не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить його скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції допустив неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи та внаслідок цього необґрунтовано відмовив у прийнятті доказів. Апелянт наголошує, що багато документів поданих банком, вона вперше бачить, копії цих документів не отримувала, кредит не замовляла, кредитний ліміт не вибирала, підпис не її на заяві. Просить звернути увагу на те, що подані банком документи не мають ознак оригіналів та складені з порушенням законодавства.
Крім того, апелянт просить звернути увагу на те, що її позбавили законного права на проведення почеркознавчих експертиз її підписів, не дивлячись на її прохання, а також відмовили у перевірці оригінальності документів, поданих АТ КБ «ПриватБанк».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити в повному обсязі.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, а саме судової повістки на 23.01.2025 року 09:50 год. до електронного кабінету Пучкової Л.А. та електронного кабінету АТ КБ «ПриватБанк».
Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника банку, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України). 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
ПАТ КБ «ПриватБанк» з 21 травня 2018 року змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується копією статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».
ОСОБА_1 звернулась до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 12.07.2013 року.
Відповідно до анкети-заяви, відповідач погодилась з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, і Тарифами Банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк також додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг від 04.06.2021 року, яка підписана ОСОБА_1 ..
Заявою про приєднання до Умов та правил на дання послуг від 04.06.2021 року встановлено істотні умови кредитного договору: умови кредитування, процентна ставка відсотків річних, порядок повернення кредиту тощо.
З наданої Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» довідки від 27.11.2023 року №0000003266822107 вбачається, що ОСОБА_1 було надано чотири кредитні картки, дата відкриття останньої 04.06.2021, термін дії 06/25, тип «Універсальна».
З наданої Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки від 27.11.2023 року №0000003266822193 вбачається, що ОСОБА_1 04.06.2021 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000,00 гривень, згодом з 09.11.2021 року кредитний ліміт було збільшено до 30000,00 гривень, а з 24.03.2023 року зменшено до 28000,00 гривень.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 26.11.2023 року становить загальну суму у розмірі 36205,74 гривень, що складається з наступного:
- 29052,46 гривень заборгованість за тілом кредиту,
- 0,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами;
- 7153,28 гривень заборгованість за простроченими процентами;
- 0,00 гривень заборгованість за процентами нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
- 0,00 гривень нарахована пеня;
- 0,00 гривень нараховано комісії.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 представник АТ. КБ «ПриватБанк» Пучкова Л.А. подала на апеляційну скаргу відзив, в якому наголошую, що суд першої інстанції виніс законне та обґрунтоване рішення, яке не може бути скасовано, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
У відзиві наголошується, що з липня 2013 року відповідачка використовувала картку як платіжну дебетову, а з 05.07.2021 року почала користуватись кредитним лімітом, добросовісно погашала всі платежі аж до квітня 2023 року. З 01.05.2023 року Банк почав обліковувати тіло кредиту як прострочене, так як останнє погашення по кредиту відповідачка здійснили 22.03.2023 року у розмірі 3000 грн (сума 0,74 коп. від 07.11.2023 була як списання, а не погашення в добровільному порядку). 
Таким чином, станом на 26.11.2023 року у відповідачки почала обліковуватись заборгованість з тіла кредиту та процентів, відповідно до наданого банком розрахунку.
Щодо тверджень апелянта, що картку вона не отримувала, у відзиві зазначено, що банківські комплекси містять фотографії відповідачки з кредитною карткою в руках, які долучені до матеріалів справи. 

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Судом встановлено, що 12.07.2013 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, підписала анкету-заяву № б/н. Відповідно до анкети-заяви, відповідач погодилась з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, і Тарифами Банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які їй були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 12.07.2013 року складає 36205,74 грн 74 коп., у тому числі заборгованість за тілом кредиту — 29052 грн 46 коп., заборгованість за простроченими відсотками — 7153 грн 28 коп.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що відповідач отримав кредитні кошти на картковий рахунок.
На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаною ОСОБА_1 ; паспорт споживчого кредиту,підписаний ОСОБА_1 ; розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.07.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31.05.2015 року; розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.07.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 30.06.2019 року; розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.07.2013 року, укладеного між «ПриватБанком» та клієнтом ОСОБА_1 станом на 26.11.2023 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої ОСОБА_1 ; довідку про те, що за кредитним договором б/н ОСОБА_1 були надані кредитні картки; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» загальні положення ПАТ КБ «ПриватБанк»; скан-копії паспорту ОСОБА_1 , яка завірена підписом останньої.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Таким чином, виписка по картковому рахунку належним доказом щодо заборгованості за тілом кредиту.
Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року (справа № 200/5647/18).
З наданої банком виписки про рух коштів та здійсненні операції по кредитним карткам (надалі - виписка з рахунку відповідача) вбачається, що відповідач активно користувалася послугами банку, здійснювала погашення заборгованості, протягом тривалого часу.
Заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості (в розрахунку заборгованості це графа «Тіло кредиту на звітну дату») та простроченої (в розрахунку заборгованості це графа «Тіло кредиту прострочене на звітну дату»).
Платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.
Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті у строк, передбачений договором.
Тобто, якщо позичальник своєчасно не повертає заборгованість за фактично використаними кредитними коштами (поточним тілом кредиту), така заборгованість стає простроченою та відображується у відповідній колонці розрахунку заборгованості.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем були надані обґрунтовані докази на підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачкою в свою чергу, наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не спростований, власних розрахунків останньою не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтованими і доведеними.
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що долучена до справи Анкета заява підписана не відповідачем та містить підроблений підпис, оскільки вказані обставини відповідачем по справі не доведені та не підтверджені жодним допустимим доказом.
Доказів щодо неотримання кредитних коштів, не проведення операцій по спірному картковому рахунку стороною відповідача не надано, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу. В свою чергу відповідачка вносила кошти на виконання умов договору, чим підтвердила отримання нею кредитних коштів. Вказана обставина підтверджується випискою по рахунку, наданою позивачем разом з позовною заявою та не спростовується відповідачем у апеляційній скарзі. 
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції встановленим обставинам надав неправильну оцінку, та виніс рішення яке ґрунтується на неналежних та допустимих доказах, колегія суддів відхиляє, як такі, що не заслуговують на увагу. Оскільки допустимість доказів характеризується органічним зв`язком процесуальної форми засобів доказування та законності отримання інформації про той чи інший факт, який має значення для справи. Тому одержання доказів з дотриманням порядку, встановленого законом, слід розуміти як відсутність при одержанні доказів порушення норм матеріального права та норм процесуального права, як одночасне дотримання передбачених законом особистих немайнових і майнових прав та процесуальної форми. 
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із судовим рішенням у справі та довільного трактування доказів на свою користь.
Таким чином, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 89, 263-264 ЦПК України повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку доводам сторін і наданим ними доказам.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 03 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький